59 



barnaszínű vagy egeszén fekete ; mészköpenyeg ré- 

 teggel bír, hosszúkás, felületén 12 — 14 meglehetős 

 elesén kiemelkedő lécczel. Hossza 550 — 6G0 [x. 



Elég gyakori növény tavakban, tócsákban, mocsa- 

 rakban es utak melletti árkokban. Egynyári, ked- 

 vező életviszonyok között azonban többéves is. Ivar- 

 erett teleiteket júniustól októberig találni. 



Formákban igen gazdag faj. Braun szerint meg- 

 különböztethetni formákat meglehetősen fejlett tüs- 

 kékkel (f. hispidulae) és tüske nélküli vagy szemöl- 

 csös formákat (/. subinermes) ; az egyikhez és má- 

 sikhoz is tartoznak azután a hosszabb és rövidebb 

 végszelvényü ( '/'. macrotele és /'. brachy íeles), hosszú 

 és rövid sugárkájú (f. longi- és /'. brachyphylla), 

 közel és egymástól távolabb eső sugárörvü, (f. con- 

 deiisata és /'. élongata) stb. formák. Van egv for- 

 mája, melyen a sugarak igen rövidek, és zárt orvo- 

 két alkotók, a csomók sűrűn, némelykor lazábban is 

 következnek egymásután, s ez a /'. moniliformis. 

 A kéregnélküli sugarakkal bíró formája /'. gymno- 

 phylla-nak is nevezhető ; Braun mint külön fajt 

 Chara Behriana A. Br. néven ismerteti. 



Magyarországnak az irodalomban felvett egyetlen 

 termőhelye Pozsony, Schneller («vulgaris subhis- 

 pida» Wiener bot. Tauschverein. L. Leonhardi : Die 

 bisher bek. österr. Armlgw. 18G4.) 



Magam több helyen gyűjtöttem Ch. contrariá-t, 

 nevezetesen a kelenföldi mocsarakban Budapest mel- 

 lett, ú.m. /'. subinermis ABr. brevibradeatát brachy- 

 phyllát condeusata macroteles-t ; ugyané helyen más 

 alkalommal gyűjtöttem /'. subinermis ABr. brevi- 

 bracteata brachyphylla élongata macrotelest ; — 

 Késmárk (Szepesm.) környékén egy réti árokban a 

 f.hispidulaABr. longiphyl la macroteles-t; a Magas- 

 Tátra alján tőzeges mocsaras helyeken a Bélai bar- 

 langliget környékén a /'. subinermis loagibracteatá-t 

 és Gánócz mellett (Szepesm.) a fürdő alatti réten 

 álló vízben a /'. subinermis ABr. longibradeata, 

 gymnophyllát gyűjtöttem. 



A gánóczi fürdő mesterséges tavában tenyésző 

 Chara-ía,j is a Chara contraria kiváló formája. 

 Ullepitsch J. a «Szepesi Hirnök XXVII. évfolyamá- 

 ban (1889) igen tévesen ismertette a nagy közönség- 

 gel, mint egészen új fajt «Nitella Ganocziana» név 

 alatt. 



Tévedéséről alkalmasint már Baenitz felvilágo- 

 sította, kinek nagyobb mennyiségű anyagot is kül- 

 dött volt ezen termőhelyről a «Herb, europ.» szá- 

 mára. Magam e növényt szintén gyűjtöttem ottan és 



sajátságos alakjánál fogva bebatóbban vizsgáltam is. 

 Baenitz úrnak hozzám intézett levele szerint a íír- 

 nóczi növény 189.1 -ben a Herb. Europ. -ban (ylH'.i. 

 sz. alatt már ki lett osztva «Chara foetida v. de- 

 cipiens Migula» név alatt, a miről magam is meg- 

 győződtem. A gánóczi CJiara tehát már másodízben 

 téves meghatározásokon esett át, első ízben a genust, 

 másodízben a fajt hibázták el ; mert kétségtelen, 

 hogy e növény nem foetida, hanem contraria, még 

 pedig nem számítva hosszú internodiumait, talán 

 a /'. moniliformis Leonhardi-hez közel álló alak. 

 Meghatározásom, melyet élő anyagon, mikroszkópi 

 készítményeken ós szárított példányokon ismételten 

 végeztem, röviden a következő : «/'. Ganocziana n. 

 f. — telepe sötétzöldszínű, a rajta óriási mennyiség- 

 ben élő Bacillariaceáktól,mcnt minden inkrusztáczió- 

 tól ; a tengely hosszúra nyúlt, hajlékony, elég gazda- 

 gon ágazik el ; internodiumai felső részében rövidek, 

 alsó részében hosszúk. A kéregsejtsorok száma két- 

 szer oly nagy, mint a sugaraké ; a középkéregsejt- 

 sorok erősebben fejlődtek és határozottan a látszó- 

 lag keskenyebb oldalú sejtsorok fölé emelkednek. 

 A lejebb eső internodiumok nem ritkán egészen csu- 

 paszok, kéregnélküliek vagy hiányosan bekérgezet- 

 tek ; tüskék hiányzanak ; a melléksugárkoszorú igen 

 fejletetlen, kétsoros vagy hiányosan kétsorú. A rövid 

 sugarak száma nagyrészt 8 a nodusokon, sajátságos 

 külsejűek , mert csaknem összes internodiumaik 

 hiányos kéreggel bírnak ; a sugarak hasi oldalán az 

 egyes fel és lefelé irányuló kéregsejtek hosszabbak, 

 mint a háti oldalán, de azért sem itt, sem ott nem 

 érnek össze az internodiumok közepén, melyet egé- 

 szen szabadon hagynak. Csak igen kevés sugár van, 

 melynek legalsó internodiuma kivételkép tökéletesen 

 be van kérgezve. A sugarak 2 — 3 csomósak és hosszú, 

 4 — 5 sejtü végszelvényben végződnek ; az utóbbinak 

 egyes sejtjei az alsóbb internodiumoknál hosszabbak, 

 vastagok, sőt még az utolsó sejt is feltűnő vastag és 

 tompa lekentett csúccsal bír. A sugarak erős ívben 

 hajlanak a tengely csomójára, csaknem be vannak 

 kunkorodva és teljesen zárt sugárövesek. Az ivar- 

 szervek a sugaraknak mind a három vagy mind a két 

 csomóján előfordulnak, számuk állandóan kettő ; az 

 antheridiumok jól fejlettek, az oogoniumok azonban, 

 a mi elég sajátságos, csaknem kivétel nélkül fejletet- 

 lenek,sőt egyes esetekben, a pete elpusztulása után, 

 az oogoniumok kéregsejtjei egymástól elváltán, a kis 

 tompa csúcsú koronasejttel betetőzve, mint kis rövid 

 sejtfonalak emelkednek ki a rendkívüli vastag sugár - 



8* 



