26 



mely a teljesen kifejlett antheridiumban a chloro- 

 phyllt helyettesítve, az egész antkeridiumot pirosra 

 festi. Sajátságos, hogy a piros szemcsék csak a belső 

 fal mentében helyezkednek el, a külső, sugarasan rán- 

 czos fal mentén pedig ilyen piros szemcsék nem for- 

 dulnak elő ; ez az oka annak, hogy e sejtek külső 

 fala mindvégig szép tiszta marad és erősebb vastag- 

 ságánál fogva úgy tetszik, mintha színtelen, átlátszó 

 burok volna a teljesen kifejlett antheridiumokon 

 (IG. ábra B). Minthogy az antheridium nyolcz külső 

 lapos sejtje többé-kevésbbé pajzsalaku, pajzssejt- 

 nek (scutae) is neveztetik (Braun A.), vagy mivel az 

 antheridium megérésekor a sejtek fedőszerüleg válnak 

 el egymástól, az egész antheridium pedig kis toknak 

 tekinthető, régebben fedősejtcknek(valvulae) is mon- 

 dattak. A pajzssejtet gyakran nyálkás, víz,tiszta burok 

 is körülveszi, ügy, hogy az egész antheridiumgömb 

 nyálkás tömegbe van zárva, a mely átlátszósága 

 következtében különösen a fiatal antheridiumokon 

 alig vehető ki tisztán, az idősebbeken azonban a 

 beléje költöző más apró moszatok miatt átlátszó- 

 ságát vesztve, már sokkal könyebben felismerhető. — 

 A középső réteg nyolcz sejtje az antheridium növe- 

 kedtével szintén nyúlni kezd, de csak hosszirányban, 

 hengeres alakot ölt és . ennek következtében úgy 

 egymástól, valamint a nyolcz külső sejt belső falától 

 mindinkább elválik, úgy hogy a sejtek közt nagyobb 

 űrök is támadnak. Végre a pajzssejtek belső falá- 

 nak közepétől az antheridialis gömb középpontja 

 felé sugarasan irányuló, hengeres alakú sejteknek 

 látszanak (14. ábra E és 15. ábra C), inehyek egyik 

 végével a pajzssejteket, másik végével pedig a har- 

 madik legbelsőbb sejtréteg nyolcz sejtjét kapcsolják 

 össze, háromszögletű űröket hagyva egymás kö- 

 zött, mely utóbbiak természetesen legtágabbak a 

 pajzssejtek határában és legkeskenyebbek a legbelső 

 nyolcz sejten, a hol hegyes szögbe végződnek. 

 E hengeralakú sejteket ny eise j( éknek (manubriae) 

 mondjuk és valamint a pajzssejtek, úgy ezek is vörös 

 szemcsés tartalmuknál fogva szintén pirosszínűek 

 s csak ritkábban színtelenek. ■ — Az antheridialis 

 gömb legbelső rétegének nyolcz sejtje többé-kevésbbé 

 gömbalakií vagy az egymásra ható oldalnyomás 

 következtében sokszögű ; a nyélsejtek belső végén 

 helyet foglalva, a gömb középpontjában összezáród- 

 nak és az antheridium czentrális sejtjeit alkotják. 

 Alakjuknál fogva gömb-, vagy mások szerint fejsej- 

 teknek (capüula) is mondjuk őket. E sejtek befelé 

 eső végokon újabb kisebb gömbsejteket alkotnak 



3 — 8 számban; ezek a másodrangú gömbsejtek 

 (14. ábra L és IG. ábra C). A gömbsejtek, noha 

 keletkezésűk helye az antheridialis gömb közepe 

 táján van, oldalt csak lazzán kapcsolódnak össze 

 egymással, vagy oldalt egészen is szabadok ; mindig 

 színtelenek és piros szemcséket nem tartalmaznak. 

 Néha a nyélsejtek végén nem egy, hanem 2 — 3 

 gömbsejt is foglal helyet, ha t. i. a czentrális sejtek 

 alapjukra többé-kevésbbé merőleges falakkal előbb 

 osztódnak, mielőtt másodrangú gömbsejteket létesí- 

 tenének. A másodrangú gömbsejtek, mihelyt létre- 

 jöttek, szabad végükön sarjadzás útján újra 3- — 5 

 még kisebb sejtet (16. ábra D) alkotnak; ezek 

 mindegyike hossztengelyére merőleges falakkal újab- 

 ban s újabban osztódván, utóbb egy-egy hosszú, 

 vékony sejtfonalat létesít, melynek elemei a két- 

 százat is jóval meghaladják. E fonalaknak nagy- 

 számú, rövid korongalaku, apró alapalkotó elemei, 

 melyek összesége nagyban egy Oscillaria fonalához 

 hasonlít, a spermatozoidok anyasejtjei (14. ábra L, 

 M és 16. ábra C). Ez anyasejtek mindenkor széle- 

 sebbek, mint hosszúak, tisztán plasmával és sejt- 

 maggal teltek ; mindegyikből egyetlenegy sperma- 

 tozoid fejlődik, mely hosszú, keskeny, spirális, ék- 

 alakú, hátsó végén kissé vastag, mellső részén pedig 

 hegybe végződő, ugyanitt hordozza a két hosszú 

 finom csillószálat (14. ábra N, és 16. ábra G). Az 

 említett számviszonyokat szem előtt tartva, egy-egy 

 antheridium spermatozoidjainak tartalma rendkí- 

 vüli nagy, csak úgy hozzávetőleg kerekszámban 

 14,000 (200 X 3 X 3 X 8)-töl 38,400 (200 X 3 X 8 

 X8)-ra tehető a spermatozoidok száma egy-egy an- 

 theridiumban. 



A spermatozoidok a fonalakban basipetalis sor- 

 rendben jutnak teljes kifejlődésre ; megérésökkor 

 az antheridium 8 pajzssejtje egymástól elválik (16. 

 ábra A.) és a spermatozoidokat tartalmazó fonalak 

 az antheridium üregéből kiszabadulnak; erre a fo- 

 nalaknak minden egyes sejtje oldalt felhasad és a 

 spirálisan összegomolyított spermatozoidok a vízbe 

 érve, rajzásnak indulnak, hogy tulajdonképi élet- 

 feladatukat véghez vigyék. 



Kétségtelen, hogy a Chara-féléken az antheridiu- 

 mok ilyetén alkotása és fejlődése, nemkülönben 

 nagy spermatozoidtartalmuk, valamint a spermato- 

 zoidák külalakja is lényegesen eltér a moszatok 

 hímivarszervétől, illetőleg spermatozoidjaitól; de 

 tekintetbe véve a Chara-telep szabályosabb alkotá- 

 sát, s összetettebb szerkezetét, ivarszerveik is az 



