24 



csüpaszlábú ágak, úgy ágelötelepek is keletkezhet- 

 nek, és így közvetve szintén létesítői az új tele- 

 peknek. 



b) Ivaros szaporodás. 



Az ivarszervek fejlődése és szerkezete, a termékenyítés folyamata 

 és az oospora képződése. 



Az ivartalan szaporodásnál jóval elterjedtebb, az 

 összes Chara-féléknél általános az oospóra utján való 

 szaporodás, mely csaknem kizárólag mindig az ivar- 

 zási folyamat terméke. 



Az ivarszervek, antheridiumok (hímivarszervek) és 

 oogoniumok (nöi ivarszervek) mindig a sugarakon 

 fejlődnek és pedig egy és ugyanazon növényegyénen, 

 a növény egy és ugyanazon, vagy különböző cso- 

 móin, mint az egylakiaknál (monoicus) vagy pedig 

 különböző növényegyéneken, mint a kétlaki (dioicus) 

 fajoknál. 



Az antheridiumok gömbalakuak (14. ábra K és 15. 

 ábra D, F, G), néhol egy kis nyélsejten, néhol köz- 

 vetetlenűl a sugár csomóin foglalnak helyet ; előbbi 

 esetben mindig végállásuak, azaz a sugár vagy 

 sugárkák utolsó sejtjének (csúcssejt) helyén képződ- 

 nek és akkor meddő, azaz antheridiumokat nem 

 viselő sugárkákkal vétetnek körül (17. ábra A, C és 

 18. ábra) ; az utóbbi esetben az antheridiumok mindig 

 egy sugárkát helyettesítenek és a sugarak hasi olda- 

 lán fejlödnek (20 ábra A, C). Egy-egy csomón az 

 antheridiumok száma különböző lehet; vannak 

 Chara-félék, melyeken csak egyetlenegy antheridium 

 foglal helyet a sugár illetőleg sugárka csomóján és 

 vannak Chara-félék, melyeken kettő sőt kettőnél több 

 is fejlődik egy-egy csomón. Nagyságuk is változó ; 

 általában a kétlakiakon az antheridiumok jóval 

 nagyobbak, mint az egylaki alakokon s előbbieken 

 mindig több spermatozoid is képződik, mint az utób- 

 biakon. 



Az antheridium mindig egyetlenegy sejtből veszi 

 eredetét ; e sejten egy kis kiemelkedő dudora van, 

 melyet egy a tengelyére merőlegesen eső fal csakha- 

 mar két új sejtre oszt fel, egy kisebb alapsejtre és egy 

 nagyobb egészen kiálló sejtre, az antheridium tulaj- 

 donképi anyasejtjére (14. ábra A és 15. ábra E). Míg 

 az utóbbi sejt erősen legömbölyedik és tetemesen nő, 

 addig az alapsejt hosszanti irányában erősen kinyúlik, 

 sőt felső végével az antheridium gömbalakú anyasejt- 

 jét behorpasztva, annak a középpontja felé irányul, 

 minek következtében azt mindinkább elfedi, sőt végre 

 csak kis alsó részlete látszik ki belőle ; ritkább ese- 



tekben az alapsejt oly hosszúra nyúlik ki, hogy 

 mindkét sejtet tisztán ki lehet venni. A gömbalaku 

 anyasejt a kellő nagyság elérte után mindig újabb 

 osztódásra készül, az alapsejt ellenben vagy már 

 állandó sejtté alakul át, vagy pedig előbb szintén 

 még egy haránt válaszfal két sejtre különíti ; ezek 

 közül azután az alsó, a tovább nem igen növekedő, 

 korongalakot öltő sejt nyélsejt nevet kap, a felső, 

 erősebben palaczkszerüleg kinyúló sejt ellenben meg- 

 marad alapsejtnek. Az alapsejtet ilyenkor az anthe- 

 ridium gömbalakú anyasejtje egészen elborítja és 

 csak a nyélsejt marad szabad alsó felében. E két 

 sejt színre nézve is eltér, mert míg a nyélsejt min- 

 dig chlorophyllt tartalmaz, tehát zöldszínü, addig az 

 alapsejt a plasmában beágyazott piros szemcséktől 

 piros színű. Az antheridium gömbalakú anyasejtjét 

 először egy merőleges fal két félgömbre osztja 

 (14. ábra B), erre mindkét sejtet egy-egy, ezen első 

 falra merőlegesen eső új fal újabb két sejtre külö- 

 níti, minek következtében az egész anyasejt négy 

 gömbnegyedre oszlott. Ezután mind a négy leány- 

 sejtet az előbbi falakra ugyancsak merőlegesen eső 

 fal ismét két-két új sejtre, vagyis összesen nyolcz 

 sejtre azaz gömbnyolczadokra osztja, melyek közül 

 négy felfelé, négy pedig lefelé az alapsejt felé esik. 

 A négy felfelé eső sejt szabad felülete gömbhárom- 

 szöget ábrázol, a négy lefelé eső sejtnek pedig nincs 

 szabályos háromszögű felülete, mivel ezen az oldalon 

 az alapsejt eredetileg behorpasztotta az antheridium 

 gömbalakú anyasejtjét és így mind a négy alsósejtösz- 

 szeérő harmadik csúcsa ép a behorpasztás következté- 

 benletompul. A nyolcz sejt kevéssel létrejötte után újra 

 oszlik és pedig a gömb felületével párhuzamos falak- 

 kal (14. ábra C és 15. ábra A), minek tizenhat azaz 

 nyolcz lapos külső kerületi és ugyanannyi gömb- 

 nyolczadot alkotó központi sejt az eredménye. A ke- 

 rületi sejtek ezentúl nem osztódnak, hanem a nyolcz 

 központi sejtet ugyancsak a felülettel párhuzamos 

 falak hasonló módon újra két-két sejtre különítik 

 (14. ábra D és 15. ábra B), minek következtében az 

 egész anthoriclialis gömb végre huszonnégy sejtből 

 áll, melyek közül a nyolcz legnagyobb a gömb külső, 

 a nyolcz kisebb a gömb középső és a nyolcz legki- 

 sebb sejt pedig a gömb belső rétegét alkotja. E hu- 

 szonnégy sejt létrejötte után az antheridialis gömb 

 erősen kezd növekedni; a nyolcz külső sejt különö- 

 sen szélességi és hosszanti irányban kezd terjedni, 

 vastagsági irányban pedig aránylag alig gyarapodik. 

 Eleintén e sejtek chlorophylltartalmuak, tehát zöld- 



