20 



vetkezik, hogy a tengely mindegyik internodiumán, az 

 őt határoló felső csomótól lefelé és az alsó csomótól 

 fölfelé növő kéregsejtsorok egymással találkozzanak ; 

 a találkozás a sejtek gyors növekedése következtében 

 igen korán be is következik, még pedig rendszerint 

 nem az internodium közepe táján, hanem valamivel 

 lejebb ; itt lehet azután látni, hogy a kóreglebenyek, 

 valamint a sugarak is nem egymás fölé esők, hanem 

 váltakozó elrendezésűek (12. ábra B, C, D). 



A fel ós lehágó sejtsorok egyesülése egészen sza- 

 bálytalan, minthogy a különböző sejtsorok külön- 

 böző fejlettségűek ; lehetetlen is, hogy valamennyi 



lődik. Később az oldali sejtek a középső sejt fölött 

 és alatt levő, hasonlóan keletkező szomszódsejtekkel 

 összeérve, és további növekedésökben az interno- 

 dium nyúlásával is folyton lépést tartva, újabb sejt- 

 sorokat alkotnak; ezek az úgynevezett oldali- vagy 

 melléksejtsorok, melyeket a fő- vagy középsejtsorok- 

 tól eltérőleg nem két, hanem csak egyféle nagyságú 

 elem, azaz tisztán csak hosszúra nyúlt sejt alkot. 

 Minthogy ily módon mindegyik középsejtsortól 

 jobbra és balra is egy-egy oldali sejtsor fejlődik, a 

 tengely internodiumának kérge ugyanannyi közép- 

 sejtsorból és kétszerannyi oldali sejtsorból, összesen 



12. ábra.. Kéregfejlődés a Chara fragilis tengelyén (Sachs rajzai után.) 



A. Igen fiatal internodinm még egy- 

 sejtű kéreglebenyekkel (!.) m. a tengely 

 csomójából eredő melléksugarak. 



B. — C. A kéreg további fokozatos fej- 

 lődése. Mindenütt l. a felhágó V a lebágó 

 kéreglebeny ; v. az egyes kéreglebenyek 



vezérsejtje; cs. -\~. n. annak csomója és 

 i. internodiuma. 



D. Fiatal kifejlett kéreg; a csomó köz- 

 ponti sejtjéből pedig az oldali kéregsejt- 

 sorok (o.) nodusal keletkeztek ; a csomó 

 kerületi sejtjeiből pedig az oldali kéreg- 



sejtsorok fejlődtek; a középsejtsorokat 

 (k.) a kéreglebeny internodiumai és cso- 

 móinak központi sejtjt i képezik ; c. a kö- 

 zép sejtsorok nodusainak centralis sejtje. 



egy magasságban, egy övben találkozzék, mert az 

 összeérést részben módositják a szomszédos sorok is. 

 A kéreglebenyek csomósejtjeit igen korán, még 

 mielőtt a többi internodialis sejtek kinyúlnának, két 

 radialis, a tengely felületére merőlegesen álló fal 

 újra osztja (12. ábra B, C, D), miáltal mindegyik 

 csomósejtből három-három új sejt keletkezik. E há- 

 rom sejt némelykor alig változik hosszanti irány- 

 ban és az eredeti sejtsorban is megtartja eredeti 

 helyzetét ; az internodium kérgét ilyenkor egymással 

 teljesen egyenlő középsejtsorok alkotják és számuk 

 szigorúan a sugarak számával egyenlő. Legtöbbnyire 

 azonban a három sejt közül csak a középső marad 

 hátra, mint úgynevezett közbeeső sejt, hosszanti 

 irányában alig nagyobbodva a kéreg eredeti fő- vagy 

 közép sejtsorában, a tőle oldalt eső két sejt ellenben 

 erősen megnyúlik és az eredeti fősejtsorok közé éke- 



tehát háromszor annyi sejtsorból áll, mint a hány 

 sugár található a tengely csomóin (I. ábra F). Ez 

 azonban nincs mindig így, mert némelykor az egy- 

 más mellett eredő oldali sorok sejtjei nem egymás 

 mellé, hanem egymás fölé és alá is sorakoznak, te- 

 hát együttesen csak egyetlenegy sejtsort alkotnak; 

 ez esetben az internodium kérge ugyanannyi közép- 

 sejtsorból áll, mint a hány oldali sejtsorból, vagyis a 

 kéreg sejtsorainak száma mindössze kétszer akkora, 

 mint a sugarak száma (1. ábra D, E). E viszony 

 azonban az internodiumnak csak felső felében áll 

 fenn szigorúan, alsó felében már nem, mert, mint 

 említettem, itt az egyik középsejtsor rovására rend- 

 szerint a tengelynek egy oldalága fejlődik, a közép- 

 sejtsorok száma eggyel kevesbedik, mint a sugarak 

 száma és mivel a melléksejtsorok a középsejtsorok 

 csomósejtjeinek köszönik eredetöket, természetesen 



