49 



elébb két, egymás mellé elhelyezkedő leánysejtre s 

 csak ezekben található azután az említett tangen- 

 tialis fal. Ennek következtében az anyasejtből 

 mindössze négy leánysejt keletkezett, melyek közül 

 kettő beljebb és kettő kijebb esik ; ez esetben is a 

 kijebb eső sejtek dudorodnak ki erősen és az utóbb 

 szintén fölfelé álló melléksugarakat alkotják. Meg- 

 történik az is, hogy a melléksugár anyasejtjét a két 

 említett fal keletkezése után még egy harmadik, 

 mindkettőre merőleges, vízszintes fal felső és alsó 

 leánysejtre is elkülöníti, és akkor a kijebb eső sejtek- 

 erősen kidudorodva, melléksugarakká alakulnak, 

 még pedig olyformán, hogy a felsők felfelé, az alsók 

 lefelé irányulnak. Végre az utóbbi módon keletkező 

 melléksugárdudorok közé utólag még egy harmadik, 

 szintén többé-kevésbbé kiálló sejt is beékelődhetik 

 és akkor szintén kissé fölfelé irányul. A melléksuga- 

 rak képződésekor mindössze tehát négy esetet külön- 

 böztetni meg (1. ábra A és 19. ábra C); az első eset- 

 ben a melléksugarak száma a tengelycsomó kerületi 

 sejtjeinek és így a sugarak számának is megfelel, ?z 

 utolsó három esetben pedig annak kétszeresét, négy- 

 szeresét és hatszorosát teszi (1. ábra B, C, D, E, F). 

 Az első és második esetben a melléksugarak egyet- 

 lenegy sort alkotnak, mely a csomóktól felfelé irá- 

 nyulva, többé-kevésbbé a sugarakra simul (1 . ábra A) ; 

 a harmadik esetben már két sort alkotnak, egy fel- 

 felé és egy ácsométól lefelé irányuló sort (1. ábra B, 

 C, D, F) ; a negyedik esetben végre a melléksugarak 

 három sorban állanak, kettő fölfelé ós egy lefelé irá- 

 nyulva (1. ábra E). Az első és második esetben a 

 melléksugárkoszorút egyszerűnek, a harmadikban 

 kettősnek és a negyedik esetben hármasnak mond- 

 ják. — A melléksugarak képződése meglehetősen 

 szabályos, mindazáltal teljes kifejlődésökig az erő- 

 sebben növekedő szomszédos sejtek többnyire eltol- 

 ják őket s eredeti helyzetüket változtatják ; innen 

 van, hogy némelykor a sugarakkal szigorúan átelle- 

 nes, máskor váltakozó állásban foglalnak helyet. 



A kéreg fejlődésének kiinduló pontja a mellék- 

 sugárkoszorúhoz hasonlóan a sugarak alapcsomóinak 

 bizonyos sejtjeiben keresendő (9. ábra A). Mint a 

 Chara-telep általános morfológiájából már ismeretes, 

 nincs kérge valamennyi Chara-féle növénynek. Né- 

 melyeken a tengely úgy, valamint a sugarak kéreggel 

 be vannak vonva, másokon csakis a tengelynek van 

 kérge és még másokon a kéregnek egyáltalában 

 nyoma sincs az egész telepen (1. ábra A). 



A tengely kérgének ősanyasejtjei, a sugár alap- 



csomósejtjei ; mindegyiküket a tengely irányára f< r- 

 dén eső válaszfalak több leánysejtre különítik olykép, 

 hogy egy többé nem osztódó középső és tőle fel- és 

 lefelé eső több oldali sejt keletkezik. Ez utóbbiak 

 egyikéből, mint már említve volt, a melléksugár 

 veszi eredetét, a többi pedig részben kéreggé alakul 

 át. Az ilykép létrejött kéreganyasejtek száma ott. a 

 hol a telep sugarai is kéreggel birnak, néha négy, 

 legtöbbnyire kettő ; ott ellenben, a hol a sugarak ké- 

 regnélküliek és csak a tengelynek van kéregé, számuk 

 mindig kettő. A kéreg anyasejtjei (12. ábra A) min- 

 denekelőtt hosszanti irányban nyúlnak ki és míg a 

 felső a tengelycsomó feletti internodiumhoz simul, 

 és így azzal gyorsan fölfelé nő, addig az alsó, a ten- 

 gelycsomó alatt fekvő, az internodiumhoz lapul 

 és még erősebben növekszik lefelé. Mindkettőben 

 azután csakhamar bekövetkezik az oszlás, még pedig 

 olykép, hogy egy vízszintes válaszfal két-két leány- 

 sejtre különíti el őket; a tengelycsomó felé eső 

 leánysejtek állandó sejtekké lesznek, alkotván a föl- 

 felé, illetőleg lefelé növő kéregsejtsor (kéreglebeny) 

 első internodialis sejtjeit ; a tengelycsomótól tovább 

 eső leánysejtek pedig öröklik az osztódó képességet 

 és ők lesznek a kéreglebenyek vezérsejtjei. Ez utób- 

 biak a tengelyinternodium növekedésével lépést 

 tartva, folyton tovább nőnek és azalatt ugyancsak 

 vízszintes falak képzése útján egész szelet sejtsoro- 

 zatot létesítenek (12. ábra B, C, D), mely később 

 felváltva kisebb, rövidebb isodiametrikus és hosszúra 

 nyúló elemekből áll. A kisebb sejtek a lebeny csomó- 

 sejtjei, a nyúlt sejtek ellenben a lebeny internodialis 

 sejtjei lesznek. Kezdetben valamennyi, tehát az utóbb 

 szintén állandó sejtté alakuló vezérsejt leszelte sze- 

 letsejt is, rövid, korongalakú, de a mint a tengely 

 internodiuma kinyúlik, egyéb jellemző sajátságok 

 mellett nagyságbeli különbségük is mindinkább fel- 

 tűnőbbé válik. 



Az ily módon létrejött kéregsejtsorok fő- vagy 

 középsejtsoroknak neveztetnek és minthogy a ten- 

 gelycsomóból eredő mindegyik sugárnak alapcsomó- 

 jából egy-egy lefelé irányuló ilyen sejtsor fejlődik, 

 számuk mindenkor a sugarak számával egyenlő 

 (1. ábra C); a fölfelé növő kéreglebenyek száma 

 azonban mindig eggyel kisebb, minthogy a legidő- 

 sebb sugár alapcsoinójából, mint már ernlítve volt, 

 nem egy fölfelé növő kéregsejtsor, hanem helyette 

 egy oldalág keletkezik. 



Minthogy a tengely minden csomója ilyen föl- és 

 lefelé növő kéregsejtsorokat bocsát, szükségkép kö- 



