Valamint a tengelycsomó kerületi sejtjeiből a su- 

 garak jöttek létre, úgy a sugarak csomóinak kerületi 

 sejtjeiből is fejlődnek oldalképletek ; ezek a sugár- 

 kák. A sugárkák miudenkor csekélyebb fejlettségűek 

 s anyasejtjeik is rendszerint kismértékű osztódások- 

 nak vannak alávetve. (11. ábra A. B. C. D.) Itt is 

 a legidősebb kerületi sejt indítja meg a sugárka kép- 

 zését, ezt követi a korra nézve második, harmadik, 

 stb. sejt. A folyamat igen egyszerű ; végeredménye 

 a sugárkának egyetlen egy, csak néhány sejtből álló 

 alapcsomója, (11. ábra E.) mely egészen a sugár- 

 csomóban marad hátra ós az ebből kiemelkedő hosz- 

 szabb -rövidebb kúpalakú vezérsejt, mely a legtöbb 

 esetben már osztatlan és az egysejtű sugárkát al- 

 kotja. A legidősebb kerületi sejtből kisugárzó sugárka 

 a leghosszabb, legfejlettebb, utána következik a má- 



nodusain fejlődnek ki a legteljesebben ; a felső no- 

 dusok kerületi sejtjei gyakran már csak fejletlen 

 sugárkákat alkotnak, vagy ilyeneket egyáltalában 

 nem hoznak létre, azonban mindenkor hiányzanak 

 a sugaraknak azon, a csúcstagokhoz közel fekvő 

 nodusain, melyek már kerületi sejteket sem al- 

 kotnak. 



Némely Chara- féléken a sugárkák olyannyira fej- 

 lettek, hogy a sugarakhoz hasonlóan nodusokra és 

 internodiumokra különülnek, sőt egy-két nodusán 

 új ágakat — másodrendű sugárkákat — hajtanak, 

 melyek esetleg még harmad-, negyedrangú sugár- 

 kákat is hozhatnak létre, úgy hogy ilyenkor az egész 

 tengely fokozatosan kisebbedőnek, villásan elágazó- 

 nak látszik. 



A melléksugarak (stipuláris képletek), melyek ösz- 



A. — D. A sugár nodusanak átnietszete 

 az első ($.) és a második sugárka (s.') 

 fokozatos alakulásával (vázlatosan). 



A. a sugárcsoinó legidősebb keiületi 

 sejtjének (sugárka anyasejtjének) kidudo- 

 rodása 



B. annak ketté oszlása egy kifelé és egy 



11. ábra. 



befelé eső sejtre v. és w.-ie ; w.-böl lesz 

 a sugárka, w. tovább oszlik ; 



G. v. sugárka, w.' és a. a w).-ből kelet- 

 kezett két leánysejt ; a. állandó marad, 

 mint a sugárcsomó belső kerületi sejtje, 

 w'. ujabban oszlik ; 



D. a ui'.-ből keletkező x. és y. leány- 



sejt mint a sugáresomó külső kerületi 

 sejtje vagyis a sugárka alapcsumójának 

 két sejtje, melyek esetleg a sugár- interao- 

 dium kérgének anyasejjeivé is alakulnak. 

 E. Chara fragilis sugárcsomó haránt- 

 metszete (Sachs nyomán) a jelzés ugyan- 

 az mint D.-nél. 



sodikból kisugárzó s így tovább ; az utoljára kelet- 

 kezett kerületi sejtekből fejlődő sugárkák gyakran 

 már csak mint alig kivehető dudorok tűnnek elő, 

 sőt némelykor fejlődésök egészen el is marad. Innen 

 magyarázható, hogy miért hosszabbak a sugárkák 

 rendszerint a sugarak belső, tehát a tengely felé 

 forduló oldalán s miért vannak gyakran apró csöke- 

 vényes papillák a sugár külső, tehát a tengelytől 

 elfordított oldalán. A sugár-csomó összes kerületi 

 sejtjeiből csak egyes esetekben fejlődnek a szinte 

 teljesen egyenlő hosszú sugárkák, de azért ezek is 

 magukon viselik a fejlődési sorrend egyéb bélyegét. 

 Egyáltalán a sugárkák hossza felette változó még az 

 egy és ugyanazon fajon belül is, s e sajátságukat fel 

 is használják a rendszerben bizonyos formák elkülö- 

 nítésére, nevezetesen a hosszú és rövid sugárkákkal 

 birokra (f. makroptilae s. longibracteat« és f. mikrop- 

 tila? s. brevibracteatas). A sugárkák a sugarak alsó 



szességükben egy-egy noduson az ú. n. melléksugár- 

 koszorút (Stipularkranz, corona stipuláris) alkotják, 

 nem fordulnak elő valamennyi Chara-félén, és a hol 

 elő is fordulnak, csakis a tengely csomóin jelennek 

 meg (2. ábra C), de a sugarak csomóin mindenkor 

 hiányzanak. Fejlődésök, valamint a sugarak fejlő- 

 dése is a tengely csomók kerületi sejtjeiben indul 

 meg. Mint már említettem, a melléksugár anyasejtje 

 mindenkor a sugári alapcsomósejtek egyike, melyet 

 az eredeti alapcsomósejtből egy válaszfal szel le. Ha 

 az anyasejt a kellő nagyságot elérte, újabb oszlásnak 

 indul, még pedig vagy oly módon, hogy egy tangen- 

 tialis, tehát a csomó kerületével többé -kevésbbé pár- 

 huzamos faltól két, egy beljebb eső kisebb és kijebb 

 eső nagyobb sejtre oszlik, mely esetben a nagyobb s 

 kijebb eső sejt erősen kidudorodva, utóbb a csomó- 

 tól fölfelé irányuló egysejtű melléksugarrá alakul ; 

 vagy a melléksugár anyasejtjét egy radialis fal osztja 



