15 



szintes, a harántfalakkal párhuzamos faltól ismét 

 két sejtre oszlik, ú. rn. egy nagy alsóra és egy kisebb 

 felsöre ; az alsó sejt két határfala domború, a felsőé 

 ellenben homorú. Az alsó sejt mindig gyorsan növe- 

 kedik és erősen megnyúlik, de semminemű falak 

 több sejtre nem osztják, tehát állandó sejtté, azaz 

 internodiummá fejlődik. A felső sejt egyáltalában 

 rövid marad s aránylag csekély mértékben nagyob- 

 bodik, e helyett azonban gyorsan oszlik tovább s 

 miként az elötelep csomósejtje is, csakhamar két 

 nagyobb központi és több kerületi sejtet hoz létre, 

 vagyis átalakul nodussá (7. ábra G, H, I, K, L). 



Internodiumok és nodusok tehát váltakozva fej- 

 lődnek a vezérsejttől leszelt szeletsejtekből, még 

 pedig akként, hogy minden szeletsejt egy interno- 

 diumnak és egy nodusnak a közös anyasejtje. Az 

 elötelep csomóján létrejövő vezérsejtről leszelt első 

 szeletsejtből képződik a tengely alapcsoniója, a má- 

 sodikból a tengely első szabad internodiuma és első 

 csomója, a harmadik szeletsejtből a második inter- 

 nodium és második csomó és igy tovább. 



A tengely csomóinak kerületi sejtjei mind alak- 

 jukra, mind számukra nézve rendszerint eltérnek az 

 elötelep csomójának kerületi sejtjeitől ; a teljesen 

 kifejlett nodusokon tett metszeteken sem helyzetök, 

 sem elrendezésök többé nem oly szabályos ; mindez 

 onnan van, mert itt is mindig normális sorrendben 

 jelentkező kerületi sejtek ujabb osztódásokon esnek 

 át, számuk többszörösödik s így természetesen vál- 

 tozik eredeti alakjuk s helyzetük is ; azonfelül ők 

 alkotják a tengely csomóin eredő sugarak és oldal- 

 ágak, csupaszlábu ágak és ágelőtelepek kiinduló 

 pontjait, mely ok miatt az egyes kerületi sejtek ismét 

 többé-kevésbbé változnak. 



Melléktengelyeknek a főtengellyel egyrangu, vagyis 

 azon tengelyek nevezendők, melyek a főtengelyhez 

 hasonlóan az elötelep sugár- vagy gyökércsomójából 

 veszik eredetűket. Néha ugyanis az elötelep csomó- 

 ján nemcsak a legidősebb kerületi sejt lesz a tengely 

 vezérsejtjévé, hanem mindjárt a mellette lévő, ko- 

 rára nézve második kerületi sejt is átalakulhat vezér- 

 sejtté, és nem sugárrá, valamint a többi kerületi 

 sejt is, és ily esetben az első, vagy a főtengely mel- 

 lett keletkező második tengely melléktengelynek 

 neveztetik. Hasonlólag melléktengelyek az esetleg 

 későbben keletkező tengelyek is, ha a főtengely lét- 

 rejövése után az elötelep egy másik nodusából ered- 

 nek. Fejlődésök mindenkor a főtengelyével teljesen 

 megegyezik. 



Az oldalágak mindig a fő- vagy melléktengely 

 csomóiból veszik eredetüket. Egy-egy csomón rende- 

 sen csak egyetlen egy ág fejlődik; igy van az a 

 Chara-nemnél, a Nitella-genusnál azonban néha 

 kettő is keletkezik. Minden esetben az oldalág egyet- 

 len egy kerületi sejtből fejlődik és pedig mindenkor 

 az idősebbik sugár hónaljában ; hol két ág jelentke- 

 zik, ott a másik, a korára nézve a második, a sugár 

 hónaljából ered. Az ágak fejlődése egyébként a fő- 

 tengelyével teljesen megegyezik. 



Az u. n. csupaszlábú ágak lényegökben szintén 

 csak közönséges oldalágak ; többnyire az áttelelő 

 Chara-félék nodusain keletkeznek és pedig nem a 

 legidősebbik sugár, hanem bármely más sugár hón- 

 aljában és bármely kerületi sejtből. (8. ábra A.) Fő- 

 jellegök az, hogy még a kéreggel biró fajok alsó 

 internodiumai is csupaszok. Mesterségesen is nevel- 

 hetők, ha p. o. az áttelelő Chara-fajok egyes nodu- 

 sait egy ideig vizben tartjuk. 



Az oldal- és csupaszlábú ágak egyéb sajátságaira 

 még később visszatérünk. 



A csupaszlábú ágakhoz hasonló körülmények kö- 

 zött fejlődnek némely Chara-fajokon végre ugyan- 

 csak a nodusokból az u. n. ágelőtelepek (Zweigvor- 

 keime). (8. ábra B.) E képletek a spórából fejlődő elő- 

 telepekkel teljesen megegyeznek. Egy csomónak több 

 kerületi sejtje is kinyúlhatik egy-egy előteleppé, me- 

 lyen azután szintén meg lehet különböztetni a rhi- 

 zoidcsomótarhizoidokkal, a sugárcsomót az egysejtű 

 sugarakkal, ós a tengelyt fejlesztő vezérsejtet is. Ág- 

 előtelepek gyakran erednek a spórából fejlődő elö- 

 telep rhizoidcsomójából is, sőt (8. ábra C.) némely- 

 kor a rhizoidok csomóiból is fejlődhetnek, ha elég 

 gazdagok keményítő tartalomban vagy kernényítő- 

 tartókkal szoros összeköttetésben állanak. 



d) A sugarak és sugárkák, melléksugarak (stipularis 

 képletek) és kéreg fejlődése. 



A sugarak, melléksugarak és kéreg ősanyasejtjeit 

 a tengely csomóinak kerületi sejtjei alkotják. Ezen 

 sejtek, melyek a fejletlen csomókon az állandó 

 középponti sejteket egyszerű gyűrűben körülövedzik, 

 a tengelynek további növekedésével fokozatosan 

 gyarapodnak és osztódás útján szaporodnak is. 

 Legelőször oszlik a kerületi sejtek legidősebbikje, 

 I erre az utána következő és így tovább. Mindegyik 

 ! osztódása olyformán történik, hogy először egy vá- 

 laszfal két sejtre osztja, egy alsóbb kisebb, és egy 



