12 



erednek, többnyire nagyobb számban, söt fejlődhet- 

 nek a Chara-telep tengelyének alsó csomóiból, vagy 

 bármely csomó kerületi sejtjeiből is, ha ezek valami- 

 kéj) a talajba kerülve vagy ahhoz érve, a természet 

 nyújtotta viszonyokhoz alkalmazkodnak s nem föl- 

 felé nőnek, hanem mint színtelen tömlők a talajba 

 lefelé hatolnak. 



Mind a fő, mind a mellékrhizoidák egyes sejtjei 

 ritkán tartják meg egész terjedelmükben hengeres 

 alakjukat, hanem rendszerint két sejt érintkezése 

 helyén, tehát a ferde válaszfalakon (3. ábra Av, Bv) 

 különösen a feljebb eső (idősebb) sejt erősen kidom- 

 borodik és e részében a különböző irányban haladó 

 falaktól csakhamar több kisebb sejtre szakad, melyek 

 anyasejtjük hekyzetót tekintetbe véve, csakis a gyö- 

 kérfonal egyik oldalán képződhetnek. E sejtek is 

 hosszú tömlőkké nyúlva, utóbb pedig ferde válasz- 

 falaktól több sejtre is elkülönülve, hasonlókig gyö- 

 kérfonalakká lesznek, de minthogy a fő- és mellék- 

 rhizoidákból egyaránt ágazhatnak ki, gyökérfonal- 

 ágakn&k neveztetnek (6. ábra Ar, Bf). Ezek szerke- 

 zetökhen semmiben sem térnek el a fő-, illetőleg a 

 mellékgyökérfonalaktól, csak épen nagyságra nézve 

 különböznek némileg, a mennyiben mindig kisebbek 

 s gyengébbek mint amazok. Néhol a gyökérfonal- 

 ágak többé-kevésbbé átalakulva egyszerű, egysejtű 



kis gömbalakot öltenek s mint ilyenek csomócslca 

 vagy bulbilla néven ismeretesek (6. ábra C, D). A bul- 

 billák majd kisebb, majd nagyobb számban kelet- 

 keznek a gyökérfonal egyes ízein, vékonyfaluak s 

 valóságos kis tárházai a tartaléktápláló anyagoknak. 

 Nevezetesek e képletek élettani tekintetből is, mert 

 néha az új Chara-telepek tisztán ily bulbilláknak kö- 

 szönik létüket. 



c) A főtengely (melléktengely) és oldalágak, a csu- 

 paszlábú ágak és ágelőtelepek fejlődése. 



A főtengely mindenkor az előtelep nodusainak 

 egyikéből vagy másikából veszi eredetét ; akár a rhi- 

 zoidból, akár a sugárcsomóból fejlődik, a főtengely 

 összes sejtjeinek ősanyasejtje (7. ábra A), mindig az 

 illető csomó kerületi sejtjeinek legidősebbikje. 



E sejt a csomó többi kerületi sejtjeitől eltérőleg 

 gyors növekedésnek indul s csakhamar a csomóból 

 erősen kiálló dudort alkot (7. ábrái?). A kellő nagy- 

 ság elérte után egy a hossztengelyére merőlegesen 

 álló harántfaltól egy kisebbik s egy nagyobbik sejtre 

 szakad. A kisebbik sejt állandó sejtté alakul s mind- 

 végig az előtelep csomójában marad (7. ábra C), a 

 nagyobbik sejt azonban erősen kidudorodik, kúpala- 

 kot ölt s a tengely egymetszésű vezérsej tjévé alakul. 



A — B. Chara contraria. 



A. gyökérfonálzat (gyengén 

 nagyítva), g. az oospórá- 

 val (o.) még kapcsolat- 

 ban levő első vagy főgyö- 

 kérfonál, a. mellék gyö- 



6 



kérfonalak, d. rhizoid- 

 esomó, r. rhizoidák, v. a 

 gyökérfonál ferde válasz- 

 falai ; 

 B. Gyökérfonálrészlet (erő- 



11/ A.) v. ferde válaszfal, 

 r. a gyökérfonál kidom- 

 borodó s kisebb sejtekre 

 oszlott részéből fejlődő 

 rhizoidák. 



sebben nagyítva : Zeiss C—D. Chara aspera. 



C. igazi bulbillák 8-szor na- 

 gyítva ; 



D. egy ilyen bulbilla 20-szor 

 nagyítva. (A — B. termé- 

 szet vitán, C — D. Migdla 

 után.) 



