8 



hol két, hol töbh rétegben övedzik köröskörül. 

 (2. ábra A, B, C.) 



A sugarak a tengelyhez hasonló anatómiai szer- 

 kezetűek. Internodiumaik szintén kéreggel birok és 

 kéreg nélküliek lehetnek; ha kéreggel birnak, úgy 

 rendesen csak az alsó 2 — 4 internodium központi 

 sejtjét veszi körül egy kéregsejtréteg, a sugarak felső 

 izei pedig mindig fokozatosan rövidülő sejtekből 

 keletkező egyszerű sejtsort alkotnak (végszelvény). 

 Figyelemre méltó, hogy a sugarak kéregsejtjei a ten- 

 gelyéitől eltérőleg nem csavarodottan, hanem egye- 

 nes irányban haladnak az egyik csomótól a másikig, 

 vagy legfeljebb fölötte kis mértékben árulnak el 

 kis csavarodást balról jobbfelé. Számuk is többé- 

 kevesbbé egyezik a tengely internodiumait fedő ké- 

 regsejtek számával és alakjukon sincs lényeges el- 

 térés. 



A nodusok is, nem számítva elemeik csekélyebb 

 számát, mindenkor olyan szerkezetűek, mint a fő- 

 tengely nodusai. 



A teljesen kifejlett Chara-féle növényen az itt 

 általánosan ismertetett vegetativ részeken kívül meg- 

 találjuk a szaporodásra szolgáló szerveket, azaz ivar- 

 szerveket is, melyek rendszerint a sugárkák helyze- 

 téhez kötve, mindig a telep sugarainak vagy néha 

 sugárkáinak nodusain jelennek meg (I. Tábla 2 és 



II. Tábla 2, 3). Vannak him és nőivarszerveik. A him 

 ivarszervek (I. Tábla 2/") (antheridiwnok) többnyire 

 szép pirosszínüek, gömbalakúak és egy kis szövet- 

 testet alkotók, mely néhol egy kis nyélsejten, néhol 

 közvetetlenül a sugár csomóján foglal helyet. A női 

 ivarszervek (oogoiiiumok) (I. Tábla 2c) zöldszínüek, 

 ritkábban pirosszínüek, tojásdadalakúak, néhol szin- 

 tén kis nyélen ülnek, legtöbbnyire azonban közve- 

 tetlenül a sugár csomóin jelennek meg. Hím és női- 

 ivarszervek vagy egy és ugyanazon növényegyénen, 

 az egyén egy és ugyanazon vagy pedig különböző 

 csomóin fejlődnek, vagy különböző növényegyéne- 

 ken fejlödnek, ú. m. külön a hím és külön a női 

 ivarszervek. Egylaki (monoikus) és kétlaki (dioikus) 

 fajok. 



Míg a hím ivarszervek az ivarzás megtörténte után 

 szétesve, a telepről eltűnnek, addig a női ivarszervek 

 tetemesen gyarapodva, zöld színöket elvesztik, bar- 

 nás-fekete színt öltenek és utóbb a Chara-féle nö- 

 vény fentartására szolgáló nyugvó vagy oospórákká 

 alakulnak, melyek mint apró, keményhéjú, fekete 

 kis szemecskék egy ideig még a telep idősebb suga- 

 rain láthatók ugyan, de utóbb onnét leválva, a víz 

 iszapjába kerülnek, hol azután bizonyos nyugalmi 

 idő letelte után csírázva, új Chara-telepeket léte- 

 sítenek. 



II. A CHARATELEP FEJLŐDÉSE. 



a) Csírázás, előtelep. 



A Chara-félék fentartására és szaporodására szol- 

 gáló nyugvó vagy oospóra keményhéjú, spirális, ta- 

 réjos, egysejtű, tojásdad vagy elliptikus képlet 

 (3. ábra A); barna-feketés héja egyik — alsó — 

 végén sima, másik — felső — végén ellenben spi- 

 rálisan futó, kisebb-nagyobb kiemelkedésektől ötélű- 

 nek látszó. Az oospóra tartalma gazdag tartalék 

 táplálékokban, a plasmán kívül keményítő és olaj a 

 föalkatrészei. Csírázáskor a plasma a legnagyobb, 

 tehát finomszemcséjű része az oospóra felső végébe 

 húzódik, alsó nagyobb részében pedig csaknem tisz- 

 tán a tartalék tápláló anyagok maradnak hátra. A spó- 

 ratartalom elrendezése után a tiszta, átlátszó, finom- 

 szemcséjű plasmarcszt nemsokára egy keletkező vá- 

 laszfal egészen elkülöníti a spóra többi tartalmától es 



az egész spóra kétsejtűvé válik, úgy hogy a nagyobb, 

 a tartalék tápláló anyagokkal telt sejt az alsó, a kisebb, 

 a tiszta plasmát tartalmazó pedig a felső végében van. 

 A kisebbik sejt gyors növekedésnek indul, a spóra 

 kemény héja ennek következtében felső végében az 

 említett öt emelkedés között ugyanannyi repedést 

 kap s minthogy a repedések a spóra csúcsán talál- 

 koznak, e helyen nagyobb nyílás támad (3. ábra B), 

 melyen az erősen növekedő, plasmában gazdag sejt, 

 a burkoló héjból kilépve, csakhamar az első falra 

 többé-kevésbbé merőlegesen eső fal segítségével kétúj 

 sejtre szakad. E sejtek kezdetben tömlöalakuak és 

 mind alakjukra, mind nagyságukra nézve meglehe- 

 tős egyenlők vagy legalább is hasonlók egymással 

 (3. ábra C), csakhamar azonban lényegesen eltér- 

 nek további viselkedésökben. Míg az egyik ugyanis 

 hosszúra nyúlva, a talajnak veszi útját, tehát első 



