6 



tizeunyolczadik csomó sugarai esnek egy és ugyan- 

 azon vonalba, vagyis míg két szigorúan egymás fölé 

 eső sugarat találunk, 12 — 18 noduson át szükséges 

 a csavarvonalat folytatnunk, a mely a kiinduló 

 pontul szolgáló alsó sugártól kezdve, a vele egy 

 síkba eső felső sugárig csak egyetlenegyszer kerüli 

 meg a tengelyt. 



E gyűrűs állású sugarakon kívül ugyancsak a ten- 

 gely egyes csomóin keletkeznek a tengely ágai vagy 

 röviden oldalágai (I. Tábla 1(/, IL T. hl), melyek 

 az őket létrebozó tengelybez, a főtengelybez hason- 

 lóan csomókból és csomóközökből állanak ós a cso- 

 mókon szintén gyürüs állású sugarakat hordanak, 

 sőt másodrangú líj ágakat is létesítenek ; a másod- 

 rangú ágak továbbá harmadrendüeket, ezek negyed- 

 rendüeket alkotnak es így tovább, minek következ- 

 tében a Characeák teste azután legtöbbnyire egy oly 

 gazdagon elágazó teleppé válik, mely a szomszédos 

 hozzá hasonló fejlődésű telepek ágaival összefo- 

 nódva, könnyen megmagyarázza a néha oly terje- 

 delmes vizalatti zöldszínü gyepek keletkezését, a 

 melyek tisztán Chara-féle növényekből állanak. 



Mind a főtengely, mind ágainak sugarai részint 

 pusztán a legalsó nodusokon, részint több egymásra 

 következő csomóin ismét kisebb oldalképleteket, 

 ú. n. sugárMksA (helytelenül levélkéket, foliola) 

 (I. Tábla le, 2a, II. T. le, 2, 3) viselnek, melyek 

 többnyire már nem tagoltak, hanem egysejtűek. 

 A sugárkák szintén gyürüs állásúak, de nagyságukra 

 nézve egymástól rendszerint eltérők, a mennyiben 

 a sugarak hasi, azaz a tengely felé forduló oldalain 

 nagyobbak, a háti, azaz a tengelytől elforduló olda- 

 lain pedig jóval kisebbek, sőt ez utóbbin némely- 

 kor egészen fejlettlenek és csak mint apró kiemel- 

 kedések tűnnek fel. Míg a tengelyen levő sugarak 

 állása általában gyűrűsen váltakozó, addig a suga- 

 rak különböző nodusain keletkező sugárkák mindig, 

 bár nem is egész pontosan, egymás fölé esnek (super- 

 ponáltak). 



Némely Chara-féléken csak egyentlenegy sugárka 

 fejlődik a sugár nodusán, mely akkor mindig na- 

 gyobb, egy vagy többsejtű, sőt utóbbi esetben szin- 

 tén csomókból és csomóközökből állhat és 1 — 2 

 csomójából újra egy vagy több sugárkát, másodrangú 

 sugárkát bocsáthat, mely néhol harmadrangú sugár- 

 kát hozhat létre és így tovább, úgy hogy végre úgy 

 látszik, hogy az egész növény többszörié dichotomi- 

 kusan elágazó telepet alkot. 



Némely Chara-féléken a tengely csomóin a sugara- 



kon kívül meg mellélcsugarak&t (stipularis képlete- 

 ket, helytelenül pálhákat, I. Tábla 2b) is találhatni, 

 melyek mindig egysejtűek, kisebbek, nagyobbak vagy 

 csak igen csökevényes fejlettségűek. E melléksuga- 

 rak egy-két, ritkábban három sorban övedzik körül 

 a tengely csomóit a belőle eredő sugarak alatt s mint- 

 egy koszorút, melléksugárkoszorút (stipularis koszo- 

 rút, corona stipularis, nem helyes pálhakoszorút) al- 

 kotnak. Hol e koszorú csak egysoros (1. ábra A), ott 

 a melléksugarak mind fölfelé irányulnak és a tengely 

 csomójára borulnak, ahol ellenben két soros (1. ábra 

 B, C, D, F), ott a felső sort alkotó melléksugarak 

 a tengely csomójára, az alsó sort alkotók pedig az 

 internodiumra simulnak ; a három soros mellék- 

 sugárkoszorún két sor fölfelé, egy pedig lefelé irá- 

 nyul (1. ábra E). 



Néhol a melléksugarak helyett a gyürüs állású 

 sugarak között ezektől alakra és szerkezetre nézve 

 többé-kevésbbé eltérő sugárkópletek jelennek meg ; 

 ezek járulékos sugaraknak tekintendők, mert meg- 

 jelenésűk helye és sorrendje előre meg nem állapít- 

 ható. Kivételes esetekben ilyen járulékos sugarak 

 a stipularis koszorút alkotó melléksugarak mellett is 

 fejlődhetnek, úgy, hogy ilyenkor a tengely csomóján 

 sugarakat, melléksugarakat és járulékos sugarakat 

 lehet megkülönböztetni. 



A melléksugarakhoz igen hasonló képleteket né- 

 mely Chara-féléken a tengely internodusain is ta- 

 lálhatni, melyek tüskéknek (Stacheln) mondatnak 

 (I. Tábla 2c és 1. ábra Cc, De, Ec) s majd sűrűbben, 

 majd gyérebben, majd kisebb, majd nagyobb szám- 

 ban, sohasem gyűrűs állásban, hanem mindig szét- 

 szórtan, különböző magasságban jelennek meg, hol 

 egyesével, hol kettesével, ritkábban kisebb csopor- 

 tokat alkotva. Az egyes tüskék nagysága is külön- 

 böző lehet, mert vannak igen hosszúak ós van- 

 nak igen kicsinyek, sőt némelykor mint alig észre- 

 vehető emelkedések, szemölcsök (Warzen) tűnnek fel 

 a tengely internodusának felületén. 



Gyökérfonalak és sugárkák gyakran csak egysejtű 

 képletek ; a mellóksugarak ós tüskék mindig egysej- 

 tűek ; a sugarak, járulékos sugarak rendszerint, az 

 oldalágak és a főtengely mindig többsejtűek. 



A főtengely és oldalágak anatómiai szerkezete a 

 különböző Chara-féléken különböző. 



Az internodiumok vagy egyetlenegy, hosszúra 

 nyúlt, hengeralakú sejtből állanak (Cin. ecorticatae) 

 (1. ábra Ab) vagy pedig egy központi és ezt egy ré- 

 tegben körülvevő több rövidebb, keskeny henger- 



