61 



Simonkai gyűjteményében a Ch. intermedia f. 

 aculeata incrustá-tát találtam FeAermegyéből. («E li- 

 mosis «Kubik», prope oppidum Ercsi 1868 leg. 

 Tauscher», cleterm. auct.) 



Chara polyacantha A. Be. 



Synonymák: Chara hispida Thuill. (FI. cl. Paris í 799). 

 Chara pedunctdata Kütz. (in Flora 1834). Ch. spondylo- 

 phylla Kütz. (Phycol. gen. 1813). Ch. haltica rar. fastigiata 

 Hartm. (Skandinaviens Flora 1846). Ch. hispida rar. dasy- 

 acantha et pseudocrinita A. Br. olim. Chara polyacantha 

 A. Br. Char. eur. 1867). 



Egylaki növény. Telepe középnagyságú, világos 

 vagy sötétebb zöldszínű, többnyire mészkéreggel 

 bíró. A tengely inkább vékony, hosszabb s rövidebb, 

 alacsony is lehet, rendszerint egyenesen felálló. Tö- 

 kéletesen bekérgezett. A kéregsejtsorok közül a kö- 

 zép sejtsorok erősebben ki vannak fejlődve s többé- 

 kevésbbé emelkednek ki, nodusaiból hosszabb, serte- 

 alakú, hegyes tüskék fejlődnek, melyek rendszerint 

 csoportosan állanak, miért is az egész telep különö- 

 sen felső részében sűrű, tüskés felületű (innen 

 neve polyacantha). Némelykor igen gazdagon ága- 

 zik el, az ágak legtöbbnyire csak a legalsó csomók- 

 ból erednek és olykor az egyes telepeknek bokros 

 külsőt is kölcsönözhetnek. Az internodiumok majd 

 hosszabbak, majd rövidek, de sohasem nyúlnak 

 igen hosszúra. A mellék sugárkoszorút két sorban 

 elhelyezkedő, jól fejlett, a tüskékhez hasonló alakú 

 sejtek alkotják. 



A sugarak száma 6 — 8 egy-egy csomón, hosszúra 

 nyúltak és a rövid végszelvényt nem számítva, összes 

 tagjain teljesen bekérgezettek. A végszelvényt gyak- 

 ran csak egy rövid, kihegyezett csúcsú sejt alkotja. 

 A sugárkák a sugár minden csomóján köröskörűi 

 fejlődnek, hosszúak, vékonyak és begyes csúcsban 

 végződnek, mindenkor az oospórák hosszát jóval 

 meghaladják. Pdtkábban egyenlő nagyságúak, ren- 

 desen a hátsók valamivel rövidebbek, mint a hasi 

 oldalon lévők. A sugárkákat tekintve, a faj nagyon 

 hasonlít a Ch. hispida némely alacsonyabb formájá- 

 hoz. Az antheridiumok kicsinyek, rendesen egyesé- 

 vel jelennek meg a sugarak alsóbb nodusain. Az 

 oogoniumok nagyok, tojásdadalakúak, számuk egy- 

 egy sugárcsomón egy. Az oospórák nagyok, to- 

 jásdadalakúak, erősen kiemelkedő, 10 — 12 spirális 

 lécczel. 



Egyaránt jól tenyészik édes és félig sósvízben, 

 leggyakoribb termőhelyei kisebb tavak, árkok s más 



álló vizek. Egynyári. Ivarérett telepeket egész nyá- 

 ron át találni. 



Formákban szegényebb faj. A telep nagyságát te- 

 kintve van f. laxior és f. humilior. 



Az eddigi irodalomban egyetlenegy magyarországi 

 termőhely van felvéve : BudapesirYÖl, réti mocsarak- 

 ban a Rákos mezejón BoRBÁs-tól (Symbohe ad pteri- 

 dogr. et Charac. Hungáriáé in Verhandl. d. zool. bot. 

 Ges. in Wien 1875 ós «Budapestnek és környéké- 

 nek növéiryzete» 1879). A növényt Braun határozta 

 meg, de kétesen hagyta: «nisi forma species prsece- 

 dentis» (se. Ch. hispida). 



Magam Budapest környékén sehol sem találtam. 



Chara gymnophylla A. Br. 



Synonymák : Chara foetida ß. gymnophylla A. Br (Ann. 

 sc. nat. 1834). Chara gymnophylla Algeriensis Kütz. (Phycol. 

 gen. 1843). Chara foetida a. gymnoclada Gant. (Die bisher 

 bekannt, österr. Charac. 1847). Chara gymnophylla A. Br. 

 (in Flora 1835). 



Egylaki növény. Telepe középnagyságú, minden 

 tekintetben a Chara foetidd-éhoz hasonló, több- 

 nyire világos zöldszíntí, inkrusztált, de vannak egész 

 tiszta, mészkéregnélküli növények is. Leginkább 

 kisebb-nagyobb gyepekben fordul elő, ritkábban 

 szálanként más Cbara-növények között is. Tengelye 

 vékony, hajlékony, majd hosszúra nyúló, majd igen 

 alacsony, felálló és heverő, felegyenesedő. Tökéletes 

 kéreggel bír, a kéregsejtsorok közül az oldali sejt- 

 sorok erősebben fejlődnek, de azért csak alig vagy 

 igen gyengén emelkednek a középsejtsorok fölé ; 

 gyakran mindkettő csaknem egyforma fejlődésű. 

 A kéreg tüskéi többnyire kicsinyek, egyenként 

 szemölcsök alakjában jelentkeznek a némelykor alig 

 kivehető barázdákban ; ritkábban hosszúra nyúl- 

 tak, tonipacsucsúak és visszagörbültek, a kéreghez 

 simulok. Néha igen gazdagon elágazik, különösen 

 midőn sűrű gyepeket alkot. Internodiumai majd 

 hosszúra nyúltak, majd rövidebbek. A csomók hol 

 erősen, hol gyenyébben fejlett mellék sugárkoszoru- 

 val bírnak. Néhol a melléksugarak kettős örve he- 

 lyenként biányos is, úgy hogy csak egy fölfelé vagy 

 lefelé irányuló melleksugár jut fejlődésre, a párja 

 pedig egészen elmarad ; máskor meg rendetlenül 

 foglalnak helyet a sugarak alján és látszólag szintén 

 megszakított koszorút alkotnak. A sugarak száma 

 9 — 1 1 , többnyire hosszúra nyúltak és arról neveze- 

 tesek, hogy egyes internodiumaik egészen kéregnél- 

 küliek, csupaszok (innen a faj neve gymnophylla), 



