67 



hosszúkás, tojásdadalakúak és meglehetős nagy koro- 

 nával bírnak, melynek egyes sejtjei tompa csúcsaikkal 

 többe-kevésbbe szétállanak s mintegy kifelé fordul- 

 nak. Az oospórák a telepnek megfelelöleg jó nagyok, 

 900 — 950 [jl. hosszúak ; barnás feketeszínűek, felüle- 

 tükön 13 — 14 gyengén emelkedő lécczel. 



Édes és felig sósvízben egyaránt előfordul ; termő- 

 helyei a kisebb-nagyobb tavak, mocsarak, árkok stb., 

 sekélyebb helyeken csak kisebb formái tenyésznek. 

 Több nyári, a vegetáczió megszűntével a telepek leg- 

 nagyobb része ugyan szintén elpusztul, de a tengelyek 

 alsó, vastag, erősen felduzzadó és tartaléktáplálékkal 

 telt nodusai elve maradnak, hogy az új vegetáczió be- 

 álltakor csupaszlábú ágakkal új meg új telepeket 

 létesítsenek. Csak nyáron van ivarzásban s akkor is 

 némely formából aránylag kevés ideig találni ivaros 

 telepeket. 



Formákban elég gazdag faj. Braun szerint vala- 

 mennyit két nagyobb csoportba osztják, u. m. Macra- 

 canthae A. Br. és Micracanthae A. Br. csoportokba ; 

 az egyes formák itt is, úgy mint más Chara- fajokon, 

 hol a sugarak, hol a sugárkák, végszelvények stb. 

 erősebb vagy gyengébb fejlődése szerint kapják 

 elnevezésöket. 



Az irodalomban felvett magyarországi termő- 

 helyek : Pest mellett Kováts (1. Ganterer Die bisher 

 bek. österr. Char. 1847), Fertő-tó partjain ritkának 

 mondja Welwitsch(1. Leonhakdi-í. m. 1864). Borbás 

 «Symbola? ad pter. et Char. Hung.» (Verhandl. d. 

 zool. bot. Ges. in Wien 1875) czímű értekezésében 

 és «Budapestnek és környékének növényzeté» - 

 ben ismertet f. brachyphyllá-t a Bakos mocsarai- 

 ból, f tenera mundior-t az Orczy-kert tavából 

 Budapesten és /'. valde incrustatá-t az Aquin- 

 cum melletti rét pocsolyáiból ; az idézett formákat 

 Braun határozta meg. Schur: «Die Siebenbürgi- 

 schen Char. (Oester. bot. Wochenbl. 1857)» -ban a 

 f. complanata robustd-t (Chara latifolia W.) említi 

 tavak és tócsákból a «Büdös» -ön, Erdély-hen, to- 

 vábbá Tusnád-ról, Háromszék- és Segesd-xöl. 



Magam Budapest környékén főleg a kelenföldi 

 mocsarakban, Szt. Mihályon, a Bakoson és 0- Bu- 

 dán a római fürdő közelében gyűjtöttem Ch. hispi- 

 dát, még pedig a Kelenföldön a f. macracantha 

 A. Br., macrophylla A. Br. refractá-t és f. micra- 

 cantha A. Br. macrophylla A. Br. elongata A. Br-t ; 

 a Szt. Mihályi mocsarakban nagy területeket von 

 be a /• macracantha, macrophylla, long ibracteata 

 stricta, a Bakoson f. macracantha A. Br. elongata 



A. Br.-t és f. micracantha A. Br. crassicaulis A. Br-t 

 hosszabb sugárkákkal gyűjtöttem ; az előbbi között 

 egy igen hosszú sugarakkal bíró formát is találtam, 

 melynek némely melléksugara elágazik, de azért 

 egysejtű marad ; végre Ó-Budán a f. micracantha 

 A. Br. macrophylla A. Br egy kisebb, ki nem nyúlt 

 alakját s ehhez hasonló, de mindenben nagyobb for- 

 mát, Ó-Budán a «Krempel- malom» közelében is 

 gyűjtöttem. 



A kelenföldi formák egyikét Dietz gyűjteményében 

 is láttam ugyanonnét, de régebben gyűjtve s meg 

 nem határozva; Simonkai gyűjteményében egy az 

 Orczy kertből (Budapest) származó formát f. gracilior 

 mundior-nak nevezte Braun (leg. Sijionkai 1871.) 

 egy Békás- Megyer környékében gyűjtött Ch. hispida 

 formát pedig v. subinermisnek determinálta. Chara 

 hispida van továbbá a magy. Nemzeti Múzeum herbá- 

 riumában a Bákos-ról (leg. Steinitz, 1879.) a buda- 

 pesti városligeti tóból (leg. Haynald 1861), az Udvar- 

 hely és Lengyelfalva közötti út mellett elhúzódó 

 árokból (leg. Haynald 1861.) ós végre a kolozsvári 

 egyetemi gyűjteményben ugyancsak a budapesti 

 városligeti tóból (leg. Haynald. Kanitz egyet, tanár 

 úr szives közlése.) 



Chara rudis A. Br. 



Synonymák : Chara hispida rar. rudis A. Br. (olim). Chara 

 longifolia Nolte (ineä). Chara subspinosa Rupr. (Symbolse 

 ad históriám et geogr. Plant. Rossicanim 1846). Chara ru- 

 dis A. Br. (Conspest. Char. europ. 1867). 



Egylaki. Telepe a Ch. hÁspidáéhoz hasonlít, közép- 

 nagyságú, többnyire sötétzöldszínü és erősen inkrusz- 

 tált. A tengely erős, többé-kevésbbé érdes felületű, 

 néha igen vastag, máskor vékonyabb, a mikor az 

 egész növény is sugarabb termetet ölt. Hosszú inter- 

 nodiumai teljesen bekérgezettek ; az oldali sejtsorok 

 erősen kiállanak és a közép sejtsorok fölé emelked- 

 nek olyannyira, hogy az előbbiek olykor csaknem 

 egészen elfedik az utóbbiakat, a mi egyik fő- s jel- 

 lemző tulajdonsága a Ch. rudisimk. Első tekintetre 

 ily esetekben az egész tengely csak egyszerű kéreggel 

 bírónak látszik. Tüskék gyéren fordulnak elő, nem is 

 oly nagyok, mint a Ch. hispidáéi és kevésbbé is álla- 

 nak el a tengely felületétől. A nodusok erősek, vas- 

 tagok, erősen fejlett kétsoros mellék sugárkoszoruval 

 birnak, melyeknek egyes tagjai alig térnek el az 

 internodiumok barázdáiból kiemelkedő tüskéitől. 

 A sugarak hosszúak, erősek, számuk egy-egy örvben 

 többnyire 8 és gyakran jobbra csavarodottak. A ten- 



9 



