De vestlandske fjordes hydrografi 23 
possibly be calculated, at all events approximately, from the dimen- 
sions of the bottle and the quantity of water taken.“ 
De to tabeller stemmer imidlertid ganske godt overens. Av- 
vikelserne er saa smaa at der sikkert ikke begaaes nogen feil av 
betydning om man anvender JACOBSENS tabel. 
Opløselighetstabellen gjælder bare for absorbtion av surstof 
fra (tør, kulsyrefri, konstant sammensat) atmosfærisk luft av 760 
mm. tryk. Men da et givet volum væske vil absorbere samme 
volum av en gas ved alle tryk, saa vil væsken absorbere for eks- 
empel dobbelt saa meget gas under et tryk av to atmosfærer som 
under et tryk av en atmosfære. Ti en gasmasses volum varierer 
omvendt proportionalt — og 1 overensstemmelse hermed dens kon- 
centration proportionalt — med trykket. 
Disse forhold bør erindres naar vi senere skal omtale det med 
surstof saakaldte ,overmættede* sjøvand. 
Forinden vi gaar over til at betragte de faktorer som er av 
indflydelse paa opløsningen av surstof i sjøvand og paa de vekslinger 
som det opløste surstof kan undergaa (se kap. VI), skal et begrep 
omtales, som er indført netop for bedre at kunne overse disse forhold. 
Det er den saakaldte ,relative surstofmængde". Ved hjælp 
av WINKLERS metode (se kap. IV) bestemmes hvor meget surstof, 0» 
der er opløst i 1 liter av en sjøvandsprøve fra et bestemt dyp til et 
git tidspunkt. I de aller fleste tilfælder er det av likesaa stor vig- 
tighet at vite forholdet mellem denne mængde og den mængde sur- 
stof, 0» som 1 liter av samme vandprøve kunde opløse, hvis den 
fik mætte sig med surstof fra en tør og kulsyrefri luftatmosfære av 
760 mm. tryk naar dens temperatur og saltgehalt forblev uforand- 
0 
ret. I dette forhold, o, besitter man nemlig et maal for de for- 
andringer, den opløste surstofmengde har undergaat. Forholdet 
aa kaldes den ,,relative surstofmengde“. Et bedre uttryk er mæt- 
ningsgraden (HerrLanp-Hansen 55, II). 
Vi har imidlertid da forutsat at vedkommende sjøvandsprøve 
engang har været i berøring med en luftatmosfære av 760 mm tryk, 
har hat anledning til at mætte sig med surstof, er sunket ned i 
dypet og herunder hverken har forandret temperatur eller saltge- 
halt. Alle disse forutsætninger vil naturligvis bare delvis opfyldes, 
hvad vi senere skal se (se kap. VII); men ikke desto mindre gir 
dette forhold et godt uttryk for summen av de foran- 
dringer det opløste surstof har gjennemgaat. 
