40 Torbjørn Gaarder 
mængde. Alt det vand som i aarets løp fordamper, kommer før 
eller senere tilbake omtrent mættet med luft. Regn som falder 
direkte i sjøen er mættet med luft, og det ferskvand som tilføres 
gjennem bækker og elver er i almindelighet meget surstofrikt. I 
aarets løp tilføres paa denne maate store mængder surstof. Et godt 
eksempel har man i Mofjord (se kap. VIIL). Diagrammerne fig. 11 
a og b viser en meget høi surstofmængde pr. liter i overflatelaget. 
Her foregaar den største tilførsel av surstof i de øverste vandlag 
gjennem elvevandet. 
Paa de ovenfor nævnte maater tilføres og aksorbe luftens 
surstof av sjøvandet i overflaten. 
Allerede paa CHALLENGER-ekspeditionen opdaget man at sur- 
stoffet i sin almindelighet avtok i mængde med økende dybde; men 
at sjøvandet saavel i overflaten som i de dypere lag mange ganger 
indeholdt mere surstof end det efter beregning skulde kunne. Det 
samme fandt man paa Den norske Nordhavsekspedition, og 
Tornør trak den rigtige slutning, at det ikke kunde tilskrives 
observationsfeil, men en eller anden endnu ukjendt aarsak. Naar — 
der tages hensyn til organismerne og livsprocesserne i sjøen, lar 
disse forhold sig forklare meget enkelt. 
De samme biologiske processer foregaar i sjøen som paa land- 
jorden. Alle organismer bruker surstof til sin respiration, planter 
saavelsom dyr. Men planterne utskiller surstof under sin kulsyre- 
assimilation. Og da assimilationsvirksomheten bare kan foregaa 
ved hjælp av den energi som findes i sollysets straaler, er derfor 
denne surstofproduktion begrænset til de øverste lag i havet. 
Hvor dypt ned planterne kan assimilere avhenger av forskjel- 
lige faktorer, som solstraalernes intensitet, indfaldsvinkel, skydæk- 
ket og vandets transparens. Grænsen vil derfor være forskjellig 
i de forskjellige havomraader; men i det store og hele foregaar 
omtrent al assimilation i den euphotiske zone, som naar ned til 
80 meters dyp. Mellem 80 og 400 meter, den dysphotiske zone, 
er der en skyggeflora, bestaaende av faa og spredt forekommende 
arter. Nedenfor 400 meter er den aphotiske zone, hvor assimi- 
lation er umulig. 
I den euphotiske zone er utbredelsen av phytoplankton meget 
vekslende. Efter H. H. Gran's undersøkelser synes phytoplank- 
tonmængden at avta efter en geometrisk række fra 25 meter til 
omtrent 100 meters dyp i det aapne hav. Da lysintensiteten av- 
tar paa en lignende maate, synes lyset at være avgjørende for for- 
