52 Torbjorn Gaarder 
linger i procenten (herefter er med procent underforstaat surstof- 
procent) paa et par enheter. 
Men som nevnt: I det oieblik vandproven tages er det. 
bare lufttrykket som gir anledning til en noget usikker bestem- 
melse av procenten paa i alm. ikke mere end omtrent et par 
enheter. 
JACOBSEN kom gjennem sine undersøkelser i de danske farvand 
til, at de meteorologiske forhold i den tid som gaar umiddelbart forut 
for undersøkelsen er av betydning for mætningsgraden (I. c., s. 16) selv 
om den absolute surstofmengde ikke blev forandret i denne tid. I 
almindelighet er ikke de vekslinger i procent som opstaar under 
denne forutsætning stort større end de, som skyldes at man for- 
utsætter 760 mm. tryk den dag prøven blev tat. 
Av særlig betydning er det at vite hvorledes mætnings- 
graden er i overflatevandet den tid paa aaret, da vertikaleir- 
kulationen begynder at virke. Dette spørsmaal skal vi senere 
behandle nærmere (se kap. XVIII). 
Hydrograferne har tidligere anvendt den kvælstofmængde, som 
blev fundet i en vandprøve fra dypet til at beregne den temperatur 
vandet hadde, da kvælstoffet blev absorbert i overflaten, d. e. finde 
ut hvor meget vedkommende vandprøve var blit avkjølet eller op- 
varmet, siden den forlot overflaten. De gik altsaa ut fra for det 
første at vandet var akkurat mættet med kvælstof i det øieblik det 
forlot overflaten, og for det andet at kvælstoffet forblev uforandret 
i mængde. Martin Knudsen har vist at begge disse forutsætninger 
er urigtige og særlig at den første ikke holder stik (27). Desuten 
kommer hertil, at paa sin vei fra overflaten til dypet er vandmas- 
serne utsat for opblanding med hinanden, hvorved merkbare for- 
andringer i saavel gasmængde som mætningsgrad kan finde sted. 
Naar dette gjælder kvælstof, som er saa indifferent og bare under- 
gaar meget smaa vekslinger (gjennem dekomposition av kvælstof- 
holdige organiske stoffe og virksomheten av nitrificerende og deni- 
trificerende bakterier) forstaar man, at for surstof er det tilfælde 
i langt høiere grad. 3 
Selv om vandet forlot overflaten akkurat mættet med surstof, 
har surstoffet paa veien til det sted, hvorfra vandet blev hentet 
op, undergaat mange vekslinger. For det første kan phytoplankton 
ha øket mængden betragtelig i den euphotiske zone. Dernæst kan 
igjen respirationen hos saavel planter som dyr, i forbindelse med 
andre oksydationsprocesser ha nedsat det opløste surstofs mængde 
