Sm Torbjørn Gaarder 
del siden sidst, som følge av avkjølingens indflydelse paa overflate- 
lagene i og utenfor Nordaasvandet. Men dypere var der stagnation. 
Surstofmængden var avtat slik at der nu kun var spor av surstof ned 
gjennem vandlagene, og den sidste rest forsvandt i 60 meter. Fra 
1912 1913 494% 
| 
I 
| 
| 
| 
TF T 
i 
| 
I 
| I 
1 
I 
! | 
ik ! | 
I ) Å 
1 4 
L i EAL 
Fig. 36a. Kulpen ved Marmorgen. Veksling i surstofmængde. 
60 meter og tilbunds var der svovlvandstof. Den 28 april viser 
fig. 35 os omtrent de samme forhold, og det vil nu ikke ta lang 
tid for alt surstof er borte i de stagnerende lag, for svovlvandstof 
1912 1913 191% 
VIN 1x Vin vil 13 i iv ve 
ad fe Br EEG Seg 
2 === == 
Le SSS RS Si - 
SSN 
SN pt 
HH Nr 
NN 
Fig. 36b. Kulpen ved Ven verse 1 seco 
er utbredt opover til 15 meters dyp, — og man gjenfinder de 
gamle forhold slik som de var før vandmasserne blev fornyet. 
Av de utførte undersøkelser kan vi nu danne os en oversigt 
over gasforholdene i kulpen ved Marmorøen d. e. i de indre partier 
av Nordaasvandet. Isoplethdiagrammerne i fig. 36 er meget karak- 
teristiske og viser tydelig, at i almindelighet er der svært liten 
veksling i gasforholdene med aarstiden. Først og fremst skyldes 
