De vestlandske fjordes hydrografi 99 
Med vinteren begyndte igjen vertikalcirkulationen at gjøre sig gjæl- 
dende, og den 25 februar 1914 var derfor de øvre lag blit 
mere surstofrike (se fig. 72). Ned til 25 meter var der over 6 ce, 
og helt ned til vel 100 meter kunde en surstoføkning paavises. 
Men fra 100 til 150 meter avtok surstofmængden raskt fra ca. 
6.0 til vel 4.5 cc, og holdt sig saa omtrent konstant. I de dype- 
ste lag var altsaa surstoffet fremdeles avtat i mængde. Men fjorden 
maa allikevel ansees godt ventileret i alle lag paa denne aarstid. 
Ut paa vaaren blev alle lag surstofrikere. Den 24 april viste 
undersøkelserne, at phytoplankton igjen hadde gjort sig gjældende 
%0,: es 90 100 0 %0,: 80 90 /00 1/0 17/20 
8 
Fig. 68. 
Radøfjord 4/3 1913. Fig. 69. 
Radøfjord 39%; 1913. 
i de øverste lag (se fig. 73). Helt ned til 70 meter var der 
over 6 ce og kurven viser smaa intermediære maksima i 5 og 30 
meter. Fra 50 meter hvor der var 6.86 cc avtok surstofmengden 
forholdsvis raskt ned til 100 meter, hvor der var ca. 5.5 cc. I 
190 meter var der vel 5 ce. 
Radøfjord viser sig altsaa — i motsætning til Radøsund — at 
være godt ventilert i alle dybder hele aaret gjennem. Vi har 
allerede nævnt de forhold som her er avgjørende: større sadeldybde, 
fri forbindelse utad over Mangerfjord, samt liten tilførsel av fersk- 
vand. Først ved at opstille et isoplethdiagram faar man imidlertid 
klar oversigt over de vekslinger, som surstoffet er underkastet i 
aarets løp fra overflaten og til bunds. Fig. 74 viser et diagram 
av en ny type, meget forskjellig fra det som gjengir forholdene i 
Radøsund. 
