170 Torbjorn Gaarder 
centen 95. Dette skyldtes antagelig indstrømmende vand fra Dol- 
viken, hvor surstofprocenten var 97; ti surstofmængden var den 
samme begge steder. Senere utover hgsten forblev vandet i det 
indre parti mættet i overflatelaget, mens surstotfet i 5 meters dybde 
stadig avtok i mængde. I september var det følgelig phytoplank- 
ton som bevirket overmætning ned til vel 10 meter i det indre parti. 
At der i begyndelsen av oktober var mættet vand i det ytre parti, 
mens der utenfor i Dolviken var litt undermættet vand (98 pet) 
skyldtes antagelig at vand fra det indre parti var ført hit med 
tidevandsstrømmen. I november var overflatevandet fremdeles over- 
mættet i det indre parti mens det i det ytre, hvor de øverste vand- 
lag er i langt sterkere bevægelse, var undermættet (94 pct.) som 
utenfor i Dolviken (97 pet.). Utover høsten er der saaledes adskil- 
lig forskjel paa det mere rolige indre parti og det ytre, som staar 
i bedre forbindelse med fjorden utenfor. 
Mens Dolviken viste litt undermættet vand i overflaten, var 
overflaten i det indre parti stadig mettet eller endel overmettet. 
Ferskvandstilførselen er antagelig aarsak til dette. I det indre 
parti vil der dannes et brakvandsschikt, som ofte ikke er mere 
end nogen faa cm. i tykkelse. Dette schikt virker paa samme 
maate som glasruten i en mistbenk, og vi faar i Nordaasvandet 
lignende forhold som i østerspollerne: et par meter nedenunder 
overflaten blir der et stort temperaturmaksimum naar solstraalerne 
faar virke. Gjennem absorbtion akkumuleres solstraalevarmen 1 over- 
flatelagene, og den kan ikke straale ut igjen om natten fordi det 
tynde brakvandslag virker isolerende. Brakvandet har nemlig saa » 
lav saltgehalt, at det tiltrods for sin lave temperatur forblir lettere 
end det varmere saltvand under. Vi maa anta, at det for en 
væsentlig del er denne faktor som bevirker en metningsgrad lik 
eller større end 1 i Nordaasvandets indre parti, mens den i fjor- 
den utenfor og i det ytre parti er noget mindre end 1. MHerute 
har nemlig vind og strom stor magt og blander de to schikt 
sammen. 
En anden faktor som ogsaa er av adskillig betydning er for- 
skjellen i organismerigdom. I slutten av mars 1913 blev der fun- 
det over 10 ec. surstof i Nordaasvandets overflatelag, og vandet 
var i hoi grad overmettet, da surstofprocenten var større end 140. 
Dette kan bare skyldes phytoplankton. Paa denne tid var ogsaa 
vandet i Dolviken. overmettet, men ikke paa langt nær saa meget 
(101 %). Den store surstofmængde i Nordaasvandet om vaaren 
