178 Torbjørn Gaarder 
fordi ferskvandstilførselen minsker, motvirker disse to faktorer delvis 
hinanden. At surstofmængden avtar utover høsten har sin væsent- 
lige aarsak i planktonforholdene: Phytoplanktons assimilationsvirk- 
somhet avtar mere og mere, og samtidig tiltar mængden av z00- 
plankton hvorved surstofforbruket økes. 
Den største surstofmengde fundet i aapne fjorde var litt over 
8 ce pr. liter (i Osterfjord). I Mofjord blev der fundet vel 9 cc 
et litet stykke under overflaten, og i saa indelukkede bassiner 
som Nordaasvandet blev der fundet over 10 cc, som følge av 
phytoplanktons assimilationsvirksomhet. Under slike forhold vil 
man ogsaa paatræffe den største overmætning. 
Ffterhvert som vandet kommer ut mot kysten og saltgehalten 
1 overflaten stiger, avtar den opløste surstofmængde noget. 
Fjordvandet viser sig som før nævnt adskillig under mætnings- 
punktet i overflaten ved vintertid. og det vand som vertikaleirkula- 
tionen her bringer ned i dypet har ikke en surstofprocent = 100. 
Man maa altsaa være forsigtig med at trække slutninger ut fra 
surstofprocenten, for der er utført indgaaende undersøkelser. I de 
intermediære lag øver phytoplankton i løpet av vaar og sommer en 
indgripende forandring 1 surstofforholdene, og de vandlag som verti- 
kaleirkulationen ikke har bragt dypere ned end 30—40 meter vil 
her som oftest faa øket surstofmængden og dermed surstofprocenten, 
slik at den sidste blir 100 eller vel saa det. Den dybde hvortil 
vertikalcirkulationen bringer surstof er meget forskjellig i de for- 
skjellige fjorde. Jo mere brakt vandet er i overflaten og jo større 
saltgehaltsgradienten er i overflatelagene, desto vanskeligere er det for 
konvektionsstrømmene at trenge nedover. I Mofjord naar de ikke 
mere end nogen faa meter ned. I de øvrige fjorde gaar de dypere 
og dypere jo mindre saltgehaltsgradienten blir, som følge av op- 
blanding mellem overflatelagene. Men selv saa langt ute mot havet 
som i Byfjord rækker konvektionsstrømmene ikke saa dypt som 
50 meter. 
| For de dypere vandlag d. e. fra ca. 50 meter av spiller ikke 
vertikalcirkulationen i vore fjorde nogen rolle som utluftende og 
surstoføkende faktor. Her er det vekselvirkningen med kyst- 
vandet som bringer surstof. Det er altsaa fra kystvandet at vest- 
landsfjordene faar surstof tilført sine større dybder, ikke bare ved 
de store vandfornyelser som finder sted hver vaar og ogsaa av 0g 
til om høsten, men stadig væk gjennem tidevandsstrømme og kom- 
pensationsstrømme i de intermediære lag. 
