180 Torbjørn Gaarder 
Kap SN. 
Surstofforholdene ved bunden. 
Slike ,surstofventiler* som indløpene ved Marstenen og Feie 
er av den aller største betydning for livet i de dypere og dypeste 
dele av vestlandsfjordene. Det er de som gir livsmuligheter for 
plankton og bundfauna. Hvorledes forholdene vilde være i sine 
enkeltheter uten disse indløpskanaler er det umulig at si noget 
nærmere om; men surstoffet vilde sikkert med tiden opbrukes, hvor- 
ved livsvilkaarene blev umuliggjort for de fleste organismer fra en 
viss dybde av og nedover. 
Slik som forholdene imidlertid er, vil surstofforbruket være for- 
skjellig i de forskjellige dybder og i de forskjellige fjorde. Dette 
staar i forbindelse med produktionsbetingelserne: Jo rikere tilfør- 
selen er av næring under gunstige lvs- og temperaturforhold, desto 
større blir opblomstringen av phytoplankton og dermed ogsaa av 
zooplankton. I de dyp (0 —40 m) hvor den største mængde phyto- 
plankton findes økes surstofmængden mest, og forbrukes igjen ster- 
kest hvor der er samlet mest zooplankton. Zooplankton findes mel- 
lem og under phytoplankton og dér hvor tæthetsgradienten er stor. 
Her vil de synkende næringsemner sinkes mere eller mindre i sin 
fart. Her vil derfor forbruket av surstof til respiration og oxydation 
være forholdsvis stort. 
Zooplankton synes at ha sit maksimum i tiden august—sep- 
tember. I denne tid skulde man derfor vente, at surstofmængden 
avtok sterkest i de intermediære lag. Av de forskjellige fjordes 
diagrammer vil man se, at netop om høsten har isoplethene tendens 
til at gaa mot overflaten i de intermediære lag. Likeledes ser man, 
at det er denne tid av aaret da vandlagene mellem ca. 40 og 100 
meter har lavest surstofmengde. 
Naar organismerne dør, synker deres lik nedover mot fjord- 
bunden. Paa veien hvor en del blir opspist av andre organismer 
vil likene opløses mere eller mindre og oxyderes over i enklere for- 
bindelser. Denne oxydation fortsætter efterat bunden er naadd, 
indtil organismerne eller deres rester blir dækket av et lag orga- 
niske stoffe og andre døde organismer. Da kan surstof ikke længer 
tages fra sjøvandet, og de processer som fremdeles maatte foregaa 
er henvist til det surstof som forekommer i bunden form hernede. 
I tidens løp omformes de stoffer som akkumuleres paa bunden til 
