4 Carl Fred. Kolderup. 
des Meeres herauf getaucht. Die weiter auswårts liegenden 
Inseln werden immer niedriger; ihrer aller Physiognomie aber 
ist ganz dieselbe, wie wir sie von Sulen darzustellen versuchten; 
von Båumen findet sich keine Spur, nicht einmal Birkengestriipp, 
so dass sich das ganze Terrain in nackten Steingrund, diirres 
Haideland und einige wenige Grasplåtze vertheilt*". — 
Naumann opgir at han ved gaarden Alden har fundet grøn- 
sten og grønstenskifer. Den nordligste kyst av Vere og Mel- 
værø har han ikke set, da han paa grund av storm fra nord 
maatte holde langs sydkysten. Paa denne fandt han fra Værøs 
Fig. 1. Vergo med de karakteristiske kletter i bakgrunden og Sørværets 
lave holmer i forgrunden. Seet fra havet i syd. 
østligste odde og like til de vestligste skjær i Bulandet intet 
andet end konglomerat. Han bemerker endvidere at han, navn- 
lig paa Værø, i nærheten av Værøhammeren, næsten ikke saa 
spor av bindemiddel mellem konglomeratets stener, som imid- 
lertid desuagtet laa føiet saa tæt ind til hinanden at man kun 
sjelden fandt et litet tomt mellemrum. 
Paa grundlag av disse Naumanns uttalelser er øerne paa 
de senere geologiske karter betegnet som konglomeratøer. 
For at fastslaa grænserne for dette felt av konglomerat, 
og for at bringe dets forhold til de øvrige konglomerat- 
og sandstensfelter paa det rene, samt for at undersøke om 
der, da man paa forhaand kunde formode at konglomeratet 
