76 Einar Lexow. 
en del smaating, attributer, som likefrem fremhæver figurene 
som repræsentanter, hver for sin bygd og dens næringsveier. 
Nordmandsdalen kan næsten opfattes som en slags billedbok 
i økonomisk geografi. De kortfattede tekster, som i kobberstik- 
verket ledsager gjengivelserne, er ogsaa tydelig avfattet med 
henblik paa at gi oplysninger om de forskjellige bygder. Det 
kan ha sin interesse at nævne et par eksempler paa dette. 
Manden fra Vik i Sogn (fig. 66) har saaledes ved foten 
en liten model av en baat. Om denne meddeler teksten, at 
den er ,ladet med Hvide-Roer, hvori foruden Brænde, som 
med slige Fartøier føres til Kiøbstaden, disse Bønders for- 
nemmeste Næring og Brug bestaar.* 
Om bonden fra Haus (fig. 62) heter det: ,Manden holder 
i sin høire haand en saakaldet Rømme- eller Flødebøtte; og 
ved hans høire Fod ligge nogle Knipper Brænde, hos dem 
Kippeveed kaldet; thi Melk, Fløde og Brænde, ere fornemmelig 
de Vahre, som disse Bønder føre til Torvs, og hvoraf de er- 
nære sig.* 
Bonden fra Eker (fig. 8) staar med en ljaa; ,thi disse 
Bønders meste Næring er af Jordbrug.* 
Bønderne i Lærdal ,leve meest af Jordbrug og Fæhandel,* 
mens Bønderne i Kinservik ,ernære sig fornemmelig af Jagt 
og Skytterie.* 
Manden fra Kinn (fig. 76) staar med ,tvende tørrede Fiske; 
da disse Bønders største Næring er af at tillave Stockfisk.* 
Stjørdalsbonden (fig. 84) ,haver ved den høire Fod en Stub 
af et Grannetræe, og i den venstre Arm en Øxe, for at til- 
kiendegive, at disse Bønders Hovednæring er Skovhugst.* 
Og bonden fra Strinden (fig. 82) ,haver et saa kaldet 
Fang-Skind eller Forklæde af Skind for sig, og en Baadshage 
i den høire Haand, for at betegne, at disse Bønders meste 
Arbeide bestaaer i at flaade Tømmer i Elvene.* 
Denne interesse for økonomiske forhold er overmaade 
karakteristisk for en tid, som vilde fortælle og oplyse, for 
»oplysningstiden*". Og det er interessant at legge merke til, 
at den næste, som gjengir norske folkedragter, Joh. F. L. Dreier, 
endnu i begyndelsen av det 19de aarhundrede ser sine figurer 
under ganske den samme synsvinkel. Ogsaa hans folkedragts- 
billeder blir et slags leksikon over næringsveiene. Og endnu 
hos Prahl, ca. 1830, gjenfinder vi litt av dette. Men gjennem- 
