Paa det Gæa norvegica B II ledsagende kart: .Frster Versuch 
einer geognostischen Karte von Norwegen* findes Lofoten og Ve- 
steraalen belagt med en rødlig farve, der skal betegne granit og 
gneisgranit. Dette felt af granit og gneisgranit strækker sig efter 
samme kart ogsaa over største delen af Andøen og videre over 
Senjen, Kvalø, Ringvatsø og Vandø. Paa dr. TeLLeErF Daurs geo- 
logiske kart over det nordlige Norge er der naturligvis foretaget 
endel forandringer navnlig vedrørende de n.o. for Lofoten og Ve- 
steraalen liggende øer, medens derimod det egentlige Lototen og 
Vesteraalen har beholdt de øgruppen tidligere tildelte graniter og 
gneisgraniter. Kun enkelte steder havde man fundet det nødver- 
digt at lægge ind mindre partier af grundfjeldsgneis (paa kartet 
aflagt med graa farve) og paa Hindøen ogsaa adskillig af yngre 
formationer. Efter dett& sidste kartlægningsarbeide (og delvis allerede 
under det) fulgte en hel del undersøgelser af den energiske Tromsø- 
geolog Kart PETTERSEN. Det væsentligste resultat af disse arbei- 
der, for saa vidt som de angaar det heromhandlede ielt, nedlagdes 
i pLofoten og Vesteraalen.* 
Som det af den sidstnævnte afhandling vil fremgaa, var man 
1 grunden 1 petrografisk henseende ikke kommen stort længere 1 
1881 end tidligere. Det var fremdeles saaledes, at granit og gneis- 
granit opbyggede næsten hele Lofotens og Vesteraalens øgruppe, og 
denne opfatning, der nu var fremgaaet som resultat af 3 forskjellige 
undersøgelser, syntes allerede at staa for den almindelige bevidsthed 
som et faktum, da der umiddelbart efter hinanden indløb medde- 
lelser fra professorerne Voet og HELLAND om, at'gabbrobergarter 
opbygger en ganske betragtelig del af Lofoten. Efter dei disse her- 
rers arbeider givne meddelelser har jeg paa et kart forsøgt at af- 
sætte den omtrentlige udbredelse af gabbrobergarterne. At denne 
kartskizze kun kan betragtes som rent foreløbig og ikke gjør for- 
dring påa nogen større grad af nøiagtighed siger sig selv; men det 
