12 Carl Fred. Kolderup. [No. 7 
paa den ene side gaar over til gneisartede afændringer med udpræget 
lagdeling og skiktning, paa den anden side til granit. Mest udpræget 
granitisk optræder bergarten i fjeldpartierne langs Nappstrømmen, 
hvor den paa sine steder kan gjennemsættes af eller veksle med 
en eiendommelig smudsig-hvid hornblendegranit. der er rigelig ind- 
sprængt med magnetit.* Professor VoeT angiver i ,, Norsk marmor* 
.Fra øens sydspids mellem Skjelfjorden og Næsland, forbi Nufs- 
fjord, langs hele Nappstrømmen til lidt. nord for Napp og herfra 
over Vareidvandene til Vareid og den sydvestre bund af Flakstad- 
pollen, med afstand 17—18 km. fra Næsland til Napp er en grov- 
kornig, olivin- og hypersthenførende labradorsten den forherskende 
bergart.*  Etsteds (v. for Nufsfjord) fandt jeg dog her den samme 
augitsyenit eller banatit,som optræder paa Vestvaagø. 
Professor HeLLANDS medbragte prøver viser sig at bestaa af 
følgende bergarter: 
1) Uralitiseret sped fra Nappeidet, der 
under mikroskopet viser følgende sammensætning: 
Svovlkis. 
Apatit. 
Magnetit. 
Monoklin pyroxen. Den lyse, ikke pleochroitiske, monokline 
pyroxen sees overalt at have været gjenstand for en omvandling, 
hvorved den er bleven til den grønne, i disse bergarter almindelige 
hornblende og til biotit. I enkelte tilfælde ser'man endnu en større 
indre kjerne af monoklin pyroxen og udenom denne en zone af 
grønne hornblendeindivider, dels i tversnit og dels i længdesnit. 
Grænsen mellem hornblende og pyroxen er ikke skarp; tunger af 
hornblende sees langs spalteridsene i pyroxenen, og enkelte steder 
ser man ogsaa, at midt inde i den egentlige pyroxenkjerne tegner 
kløvningerne sig som grønne linier. Ved opknusning af pyroxenen 
har der paa sprækker inde 1 denne foregaaet nydannelse af en 
- monoklin pyroxen, der træder skarpere frem i relief og er mere 
farveløs end den oprindelige. Den slukker imidlertid ud under 
samme vinkel som den første. 
Hornblende. 
Biotit, straagul — rødbrun. 
Plagioklas med brede tvillinglameller efter billed saaledes. 
som tilfældet er med de basiske plagioklaser. I retning lodret 
paa disse tvillinglameller findes en meget fin tvillinglamellering, der 
ikke er lige sterk 1 alle individer. Den er vistnok fremkommen ved 
