16 Carl Fred. Kolderup. NO 
Biotit lys straagul — rødbrun. Delvis krans som ertsen. Om- 
given af en lys grønlig, stænglig rand | 
Plagioklasens lameller er fingerformig tilspidsede og vakkert 
bøiede. Delvis udviskning af gamle lameller og nydannelse af 
andre. I nogle af feldspatindividerne sees en tydelig pertitisk struk- 
tur, som nærmest ser ud til at være fremkommen ad sekundær vei. 
I mange tilfælde er plagioklasen sikkert labrador, men i andre er 
den vistnok surere. Trykfænomenerne vanskeliggjør imidlertid en 
sikker maaling. 
I en olivingabbroslire fra Andopen er fundet de samme 
mineraler og lignende trykfænomener i plagioklaserne, kun alt ster- 
kere. De mørke mineraler findes flere steder 1 store slirer, der 
gjennemsætter præparatet, og giver indtryk baade af tryk og orå- 
vandling. I en anden olivingabbro findes den rombiske pyroxen 
i adskillig mængde. 
Olivingabbro-pyroxenit har jeg kaldt en anden slireformig 
optrædende bergart, der staar paa overgangen mellem olivingab- 
broerne og olivinførende pyroxeniter. Mineralerne er de samme 
som 1 foregaaende bergart; men olivinen er her saa sterkt omvandlet, 
at man kun har igjen et sort væv af jernerts. Jeg er imidlertid ikke 
i tvil om, efter hvad jeg har seet i andre præparater, at dette var 
olivin.  Pyroxenerne er talrigere end plagioklasen, og blandt py- 
roxenerne er den monokline igjen ubetinget overveiende over den 
rombiske. Ogsaa i denne bergart spores tydelige trykvirkninger 
og omvandlinger. | 
| Fra denne og til wehrliterne er der naturligvis kun et skridt, 
og man kunde derfor paa forhaand sikkert vente, at der her ogsaa 
fandtes wehrlitiske slirer, og at endel af disse ogsaa fører plagioklas 
i nogen mængde, var høist rimeligt. I en af disse peridotitiske berg- 
arter er diallagen tilstede i større mængde end olivinen, saa vi her maa 
 tænke os staaende overfor et overgangsled mellem peridotiter og 
pyroxeniter. Karakteristisk er det, at de fleste herværende peridotiter 
fører noget rombisk pyroxen. Forøvrigt er mineralerne de samme 
som 1 de netop beskrevne typer af olivingabbro; det er kun mængde- 
forholdet af mineraler, som er et andet. 
Efter at vi saaledes har seet paa den ene af de differentiations- 
rækker, der begynder med gabbroerne, vil vi se lidt paa den anden. 
Medens yderledet 1 første række var peridotit, er det her de rene 
titanomagnetitmasser, med ca. 5 % Ti Os. Disse masser synes efter 
professor VoeTs meddelelser gjennem de petrografiske overgangs- 
