1898] Lofotens og Vesteraalens gabbrobergarter. 19 
sig ind langs sprækker i de store individer. Vi staar vel her for- 
modentlig overfor en protoklasstruktur; eller skulde det være en 
kataklasstruktur med nydannelser. (?) I et af mikroklinindividerne, 
der er gjennemsat af flere saadanne linier ses stykkerne at være 
indbyrdes lidt forskjøvne. 
Kvarts optræder i et par mindre individer. 
Forøvrigt er at merke en eicndommelig kransdannelse, hvori 
deltager titanomagnetit, titanit og biotit. 
Makroskopisk ser bergarten ud som en rødlig, grovkornig syenit. 
Det turde vel maaske være et spørgsmaal, om denne bergart skal 
opfattes som genetisk forbunden med labradorstenene, eller om den 
skulde staa 1 forbindelse med den gamle Lofotgranit. Si Os gehal- 
ten synes at være omtrent 58 %. Dette resultat er det samme, 
som jeg kom til, ved at beregne bergarten fra Stamsund. 
Østvaagø. 
Østvaagø, der er den største Lofotø, bestaar ifølge Kart PkTt- 
TERSEN hovedsaglig af granit, men for en ringe del ogsaa af kry- 
stallinske skifre. Graniten inddeler PreTTERSEN 1: a) typisk ud- 
præget granit, b) haard gneisgranit og c) en løskornig ofte sand- 
stenartet granit. Angaaende den typisk udprægede grauit angives, 
at den langs øens vestlige og nordvestlige side udelukkende bestaar 
af ortoklas som feldspatbestanddel, i granitpartierne langs Vestfjorden 
skal derimod oligoklas ofte ledsage ortoklasen, hvilket sidste udtrykt 
efter den nyere petrografiske nomenclatur vil sige, at vi har ortoklas- 
plagioklasgruppens bergarter. Hvad specielt graniten omkring Kabel- 
vaag angaar, saa paapegte PETTERSEN, at den i petrografisk hen- 
seende stod graniten fra Stene og Stamsund nær; men denne granit 
ved Stamsund er, som det vil fremgaa af min petrografiske beskri- 
velse af den, ingen granit, men en monzonit. 
Om gabbrobergarternes udbredelse paa Østvaagø angiver Her- 
LAND 1 ,Lofoten og Vesteraalen" pag. 61 følgende: ,Paa Østvaagø 
bestaar vistnok enkelte dele af landet som nær Svolvær, Kabelvaag 
og paa Henningsvær af gneisbergarter; men gabbroen er raadende 
i de høie fjelde, som Vaagekallen, og staar langs Raftsundet i de 
høie fjelde her og videre, saavidt iagttaget, paa! nordsiden af Øst- 
vaagøen og ligesaa paa store strækninger langs Gimsøstrømmen. 
Den er ogsaa udbredt paa Store og Litle Molla, men pan Skraaven 
er gneisgranit.* 
