292 Carl Fred. Kolderup. [No. 7 
lamellerne var lodret paa lamelretningen i den ved siden af lig- 
gende plagioklas. 
Bergarten viser en tydelig hyperitstruktur med store listefor- 
formige plagioklaser, og pyroxen, biotit og erts som mellemmasse. 
Betegnelsen bør efter dette blive norithyperit. 
Hvorledes denne bergart forholder sig til den senere beskrevne 
banatit fra samme lokalitet, kan jeg ialfald foreløbig ikka have no- 
gen sikker formening om. Da der imidlertid netop i disse trakter 
gaar en grænse mellem gabbrobergarterne og grundfjeldet, sknlde 
man vel med en til sikkerhed grænsende sandsynlighed kunne gaa 
ud fra, at norithyperiten er banatitens grænsefacies. 
3. Glimmerrig hyperit fra Vaarsetø nær Svolvær 
indeholder : 
Svovlkis. 
Magnetit baandformig sammenvokset med ilmenit. 
Apatit. 
Hornblende. 
Biotit, der er rødligbrun, og udgjør den væsentligste del af de 
mørke mineraler. 
Olivin. Som Olivin er opfattet et mineral, der i det indre er 
aldeles opfyldt af sorte jernertser og yderst ude er forsynet med 
en grønlig rand af hornblende. 
R.ombisk pyroxen. 
Monoklin pyroxen. 
Granat. | 
Plagioklas 1 store bjelker. 
Bergarten, der er adskillig omvandlet, viser sig makroskopisk 
som en finkornig — middelskornig, tung bergart, hvori feltspatlisterne 
let skiller sig ud. Hvorvidt dette er en af de paa Varsetø op- 
trædende gangbergarter, eller det er hovedbergarten melder etiket- 
ten intet om. 
4. Monzonitisk labradorsten fra Laupstadeid. Under 
mikroskopet sees: 
Apatit i sekssidede snit, hvoraf flere er ualmindelig tykke og 
store og som smaa pølser stikker ind mellem pyroxenaggregaterne. 
Magnetit. 
Monoklin pyroxen, diopsidagtig. 
Rombisk pyroxen med forholdsvis liden pleochroisme, formo- 
dentlig en bronct. Den danner merkværdig nok en krans udenom 
