34 Carl Fred. Kolderup. iNo. 7 
I atter andre individer findes tvillinglamelleringen kun igjen 
ude i kanterne, medens den er udvisket i det indre, hvor der op- 
træder en hel del uregelmæssige, parallele og langstrakte, mørke 
flekker, saa det heie minder om vanddrukken is, hvor flagene af 
stormen er presset mod hinanden og delvis skjøvet over hinanden. 
Man ser formelig i de delvis takkede flag merker efter stuvningen. 
I nogle af disse individer er tvillinglamellerne næsten fuldstændig 
udslukkede, i andre ser man, hvorledes plagioklasen ved tverdeling 
omtrent lodret paa tvillingretningen er opstykket 1 felter, hvor tvil- 
linglameHlerne kommer skarpere og mindre skarpt frem. Flere pla- 
gioklaser har tydelig undulerende udslukning. 
Bergarten er som før nævnt grovkornig, men mellem de større 
pyroxener og plagioklaser optræder der ogsaa mindre individer af 
samme mineraler. 
2. Olivinnorit med monoklin pyroxen fra Hovden viser 
følgende sammensætning: 
Spinel, mørk grøn, 1 tildels store individer. 
Magnetkis. 
Magnetit. 
Olivin 1 temmelig store korn og 1 rigelig mængde. 
Biotit, rødbrun — lysgul, dels i større selvstændige individer 
og dels som krans om ertsen. 
Rombisk pyroxen ligger gjerne omkring olivinen med flere 
større eller mindre individer. Dette maa være et oprindeligt kry- 
stallisationsfænomen, da grænserne 1 almindelighed er haarskarpe. 
Jeg præciserer dette, fordi enkelte stadig fremholder, at disse to 
mineraler skulde have saa vanskeligt for at optræde sammen. Efter 
min opfatning kan der intet være til hinder for, at ortosilikatet 
omgiver sig med en rand af metasilikat, noget som det ogsaa saa 
ofte gjør 1 de her omhandlede bergarter. Et sted saaes et pølse- 
formigt olivinindivid at ligge udenom pyroxerne igjen, altsaa en 
slags dobbelt kransdannelse. 
Monoklin pyroxen optræder i nogle faa større individer. 
Plagioklas, efter udslukningsvinklerne væsentlig labrador, 
med bøiede og tilspidsede lameller. 
Olivin og begge pyroxener indtager omtrent halvparten af den 
hele bergart og optræder i saa store individer eller saa betydelige 
aggregater, at plagioklaserne kun bliver mindre korn ved siden af 
dem. Kun et par plagioklaser kan med hensyn til dimensioner 
