36 Carl Fred. Kolderup. [No. 7 
Monoklin pyroxen med udslukningsvinkler paa omtrent 
409 og smukke tvillinglameller. 
Biotit i en saadan mængde, at man kunde fristes til at betegne 
bergarten som glimmergabbro. 
Plagioklasen synes at tilhøre forskjellige af gruppens led, 
gjennemgaaende synes den dog at være labrador — andesin.  Lamel- 
lerne er dels meget tykke og lidet skarpt begrænsede, saa at feld- 
spatsnittet ser ud som et bølgeblik, dels smalere og ganske skarpt 
begrænsede. Paa sine steder findes klatter af en surere feldspat 
indvokset i den mere basiske. 
Strukturen er ikke nogen typisk gabbrostruktur, hvad der for- 
modentlig for en del har sin grund i, at feldspaten ikke er saa 
basisk. Bergarten hører vistnok til den type af bergarter, som 
RoOsENBUSCH har betegnet som augitglimmerdioriter. 
De nu beskrevne bergarter synes at være hovedbergarter paa 
Langøen. Inde i disse optræder der saa endel ertsforekomster, 
der i lighed med de ekersundske er at opfatte som magmatiske 
koncentrationsprodukter, og som viser sig ledsaget af endel udson- 
dringer af jernmagnesiasilikater. Om de vigtigste af disse jern- 
malmforekomster skriver HerLnanD: , Ved Selvaag i Malnesfjorden 
i Bø er der en stor forekomst af jernmalm i gabbro. Denne jern- 
malm er desværre fattig, 28 % op til 45 % jern, men der er 
store mængder med en gehalt paa 38 — 40 %. TI denne egn er 
der fiere mindre forekomster med noget rigere jernmalm, 55 — 
65 % jern. Ved Hjelsand paa Skogsø i Øksnæs er en noget større 
forekomst af jernmalm i en hornblenderig varietet af sgabbroen. 
Malmen naar en mægtighed af op til 4 meter og her antages ialt 
at være 600 m* malm. Denne er imidlertid i ikke ringe grad op- 
blandet med magnetkis, saa malmen er svovlholdig.* E 
Angaaende de basiske udskilninger gjør professor Voer 1 ,,Norsk 
marmor* opmerksom paa, at der baade ved Andopen (Flakstadøen) 
og ved Selvaag har forløbet side om side to forskjellige slags 
magmatiske koncentrationsprocesser, hvor enderesultatet i det ene. 
tilfælde blev næsten rent titanjernoxyd og i det andet næsten rent 
magnesiasilikat. 
At der ogsaa ved Hjelsand maa have foregaaet en magmatisk 
koncentrationsproces viser den nedenfor beskrevne hornblendeførende 
hyperstenit. 
Jeg hidsætter her resultatet af mine undersøgelser over en del 
af koncentrationsprodukterne: 
