40 Carl Fied. Kolderup. [No. 7 
Oversigt. 
For den der efter studiet af Ekersunds-Soggendalsfeltets erup- 
tiver tager fat paa, hvad vi med professor HeLLAND kortest kan 
betegne som Lofotens og Vesteraalens gsabbrobergarter, vil det være 
paafaldende, hvor stor overensstemmelse, der hersker mellem berg- 
arterne fra disse to temmelig fjerntliggende felter. En overens- 
stemmelse, som professor VoeT i Norsk marmor* har henledet op- 
merksomheden paa, og som jeg nu paa basis af mine netop fore- 
tagne undersøgelser nærmere skal præcisere. 
Ser vi først paa de 1 felterne optrædende mineraler, vil vi se, 
at vi 1 begge felter finder de samme igjen. Den eneste forskjel 
er, at to af de underordnede og accessoriske bestanddele i Eker- 
sunds-Soggendalsfeltet her optræder som væsentlige, nemlig olivin i 
peridotiterne og forellestenene og spinel i titanomagnetitspinelliterne. 
De underordnede og accessoriske mineraler er ogsaa de samme 
1 begge felter. I Lofotfeltet gjælder den samme regel som 1 Eker- 
sundsfeltet for zirkons og apatits optræden. Zirkon optræder saa- 
vidt vides kun i monzoniter og surere bergarter; apatit optræder 
saaveli sure som basiske typer, helst dog i de sidste, men i størst 
masse i typer af gabbro og noritrækken, hvor fosforsyregehalten 
et sted vistnok gaar op til ca. 4 9. 
Qgsaa de sekundære mineraler er i det store og hele de 
samme. Begge felter har kun i forholdsvis ringe grad været udsat 
for regionalmetamorfose, og mineraler som granat, epidot og zoizit 
er kun tilstede i ubetydelige mængder. 
Hvad selve mineralernes sammensætning angaar, saa synes 
ogsaa den gjennemgaaende at dømme efter det ydre udseende at 
være den samme 1- begge felter. Vi har saaledes den samme 
grønne eiendommelige hornblende, den samme rødbrune, sterkt pleo- 
chroitiske biotit og den samme mikropertit o. s. v. En undtagelse 
danner de oxydiske ertser, idet de gjennemgaaende synes at være 
titanrigere 1 Ekersundsfeltet, hvor de bliver at betegne som ilmenit, 
medeæs de 1 Lofotfeltet øsjennemgaaende synes at være titano- 
magnetit. 
De heromtalte mineraler forbinder sig til bergarter, der naar 
undtages peridotiternes række er fuldstændig analoge til Ekersunds- 
feltets. Vi har 1 begge tilfælde af massiver, 1) labradorstene, dels 
rene og dels med overgang til gabbroer og noriter, 2) gabbroer, 
3) noriter, 4) dioriter, 5) monzoniter (olivinførende og olivinfri), 
