I Bergens museums aarbog for 1896 har jeg gjort rede for 
resultaterne af de i 1895—96 foretagne udklækningsforsøg, og jeg 
skal i det følgende levere en oversigt over, hvorledes arbeidet i de 
senere aar har været ført og hvilke bidrag, det har givet, til løs- 
ningen af det omstridte spørgsmaal om laksens forplantning 1 havet. 
Det fremgaar af min første indberetning, at det lykkedes at ud- 
klække saavel søørret- som lakserogn i svagt saltholdigt vand 
(8—9 pro mille), mens udklækning 1 høiere saltholdighedsgrader to- 
talt mislykkedes. dJeg paaviste ogsaa, at befrugtning af søørret- 
rogn kunde med held foregaa i vand af saltgehalt 4 pro mille. 
De øvrige rognpartier, hvormed der eksperimenteredes, var be- 
frugtede i ferskvand. 
Det bør tilføies, at de partier af lakserogn, som anvendtes til 
forsøgene, var tagne af fiske, som var gaaet til ferskvandet for 
at gyde, saasom det ikke lykkedes at holde den indfangne laks 
levende, indtil modenhed indtraadte. Derimod var den benyttede 
søørretrogn tagen af fiske, som 1 forplantningssæsonen 1895 ikke 
havde været 1 berøring med ferskvandet. Som man kunde vente, 
blev ovennævnte omstændighed straks benyttet som indvending mod 
forsøgenes beviskraft, idet det fremhævedes, at man ved stationen 
kun havde eksperimenteret med rogn af elvelaks og ikke af sø- 
laks, som skulde være den lakseform, der udvikles i havet. For 
at møde denne indvending og imødekomme derom udtalte ønsker, 
reiste jeg i midten af oktober 1896 til Sotra for at fiske laks, jeg 
haabede nemlig, at hvis det lykkedes at faa noget saa nær indpaa. 
forplantningstiden, maatte laksen kunne holde sig i stationens. 
akvarier. | 
Efter forgjæves at have forsøgt en uges tid med kilenot op- 
gav jeg det. — 
