6 O. Nordgaard. [No. 8 
stede. Den eneste fangst, vi da gjorde var to unglakser, han og 
hun. (Den 4de oktober 1897). Den ene var død, og den anden 
havde taget saapas skade i noten, at den maatte dræbes. Begge 
veiede 2.7 kg., og længden var ca. 65 cm. De var sølvglinsende 
paa siderne med endel mindre sorte pletter paa ryggen, forplant- 
ningsdragt saaledes ikke anlagt. Hannen havde temmelig store 
melkesække og vilde muligens have gydt om høsten, derimod var 
hunnens rogn omtrent saa store som torskens, og den vilde ikke 
blet moden i sæsonen 1897. Laksefisket ved Tungodden i Sulen 
førte heller ikke helt frem til det forønskede resultat. Den 4de 
september var jeg med at efterse noten, vi fik da en pen hunlaks, 
som forsigtig anbragtes i kassen, hvor der før befandt sig en større 
laks (ogsaa hunkjøn) samt 2 unglakser. Ved nærmere undersøgelse 
viste det sig, at der endnu ikke var antydning til modenhed hos 
de fangne hunner, idet forplantningsdragten ikke var anlagt og par- 
tiet omkring genitalaabningen ikke opsvulmet. Den 29de september 
undersøgte jeg atter fangerne i kassen, og det viste sig da, at alle 
fire havde antaget de sorte pletter, som er karakteristiske for for- 
plantningsdragten. Farvetonen var forøvrigt noget lysere end sæd- 
vanligt, hvilket aabenbart havde sin grund i de lyse omgivelser, 
som den hvide kasse frembød. Den laksehun, som jeg var med at. 
fiske den 4de september, stak i førstningen af fra de øvrige ved 
sin mørkere tone, men den 29de var alle ensfarvede.  Heraf følger, 
at laksen ogsaa i nogen grad skifter farve efter omgivelserne. 
Uagtet udsigten til befrugtning var stængt derved, at der kun 
fandtes hunner i beholderen, blev det besluttet at holde dyrene 
fangne endnu en stund for at se, om de vilde leve. 
Under et voldsomt uveir i oktober maaned døde imidlertid de 
3, mens den 4de (en af unglakserne) klarede sig. Omkring midten 
af november blev den sidste dræbt, og rognen sendt mig til under- 
søgelse.  Rognen var saapas udviklet, at fisken sandsynligvis vilde 
have gydt om høsten. — 
- Resultatet af arbeidet i 1896—97 kan saaledes ikke siges at 
staa i noget rimeligt forhold til det besvær, som var forbundet der- 
med, men dette maa formentlig kunne tilskrives sagens vanske- 
lighed. — 
Da det havde vist sig, at det ikke var synderlig heldigt at. 
holde laksen i kasser, forsøgte vi efter inspektør LANDMARKS raad 
i indeværende aar (1898) en anden methode. Med sit store lokal- 
kjendskab traf hr. StMonnæs heldige arrangements med afstængning; 
