D, 



a DiJBEN og KoEEN i 1816 udgav sin „Ofversigt af Skan- 

 dinaviens Echinodermer" var vort kjendskab til denne dyregruppe 

 meget mangelfuld. Ikke mindst gjælder dette de ved det nordlige 

 Norges kyster forekommende arter, hvor professor Loven omtrent 

 var den eneste, der hav de anstillet zoologiske undersøgelser. Bort- 

 seet fra holothurierne, der ikke er behandlet i denne oversigt, kjendte 

 man dengang kun 17 echinodermer, (1 crinoide, 4 ophiurider, 7 

 asterider og 5 echinider) fra disse nordlige egne. 



Ved de zoologiske undersøgelser som anstilledes ved vor kyst 

 særlig af M. Sårs, J. Koren og D. C. Danielssen blir i de føl- 

 gende aar kjendskaben til Norges echinodermer i væsentlig grad 

 øget, hvad der ikke mindst gjælder landets nordlige egne. M. Sårs 

 kan derfor i sin i 1861 udkomne „ Oversigt af Norges Echinoder- 

 mer" anføre som hjemmehørende inden disse egne: 1 crinoide, 12 

 ophiurider, 16 asterider og 7 echinider, ialt 36 arter. I de 15 aar, 

 der var forløbne siden Duben og Korens arbeide udkom, var saa- 

 ledes artsantallet bleven mere end fordoblet. 



For ophiuridernes vedkommende kan Ljungman i 1864 i 

 „ Tillagg till kannedomen af Skandinaviens Ophiurider" anføre 10 arter 

 fra det nordlige Norge (Finmarken) mod 20 fra det øvrige land og 

 13 fra Bohuslen. I en tabellarisk oversigt over Atlanterhavets 

 ophiurider, der udkom i 1871, angiver han fra Finmarken 11 (eller 

 muligens 12) arter, fra Lofoten 18, fra Norges vestkyst 25 og fra 

 Skagerak 17 (19). 



Ved G. 0. Saes's undersøgelser ved Lofoten og Finmarken i 

 60- og 70-aarene bringes for dagen flere høist interessante echino- 

 dermer, saaledes tre nye arter af slegten ophiacantha, endvidere i 

 1868 brisinga coronata, af hvilken merkelige slegt tidligere var 

 kjendt kun en art, den af Asbjørnsen i Hardangerfjorden op dagede 

 'brisinga endecacnemos. Det i zoologisk henseende mest værdifulde 

 og interessante fund var dog, da Sårs i 1864 ved Skraaven i Lo- 



