12 James A, Grieg [No. I 



LuDwiG, Caeus Og Jeffeey Bell. Lutken er derimod i nogen tvil 

 om den overhovedet er en amphiura. 



Under den østerrigske dybhavsekspedition i 1894 blev der øst 

 for Stampaglia paa 533 meters dyb tåget en amphilepis norvegica^ 

 der tidligere ikke er kjendt fra Middelhavet. Denne og ikke amphiura 

 chiajii mener Maeenzellee skulde være identisk med amphiura 

 florifera, Foebes.^) Armskelettet og særlig da armbugskjoldene hos 

 FoEBES art minder unegtelig adskiUigt om det hos Ljungmans 

 amphilepis norvegica. Paa den anden side er der stor forskjel med 

 hensyn til skivens form og beklædning selv bortseet fra de roset- 

 f ormede centrale skjæl hos amphvura florifera^ som antagelig skriver 

 sig fra, at eksemplaret er ganske ungt. Skiven hos amphilepis 

 norvegica er indskaaret ved armenes udspring. Radialskjoldene er 

 retvinklet trekantede med deres yderste spidse parvis sammenhæn- 

 gende, de er altsaa convergerende ved armenes udspring. Hos den 

 anden art mangler skiven ganske noget indsnit. Om radialskjoldene 

 siger FoEBES : „Two ovate shields par allel but not touching supe- 

 riorly, diverging inferiorly opposite the origin of each ray". 



Amphiura florifera blev tågen „among corals and Terehratulæ'\ 

 altsaa paa haard bund. Den anden art er derimod en udpræget ler- 

 bundsform. Paa de 7 stationer, hvor Nordhavsekspeditionen tog 

 denne art, bestod bunden af ler eller sandler. Det var ogsaa paa 

 ler slam (vase) at „Caudan"ekspeditionen erholdt den i Biskayerbug- 

 ten. Maeenzellees eksemplar blev tågen paa „gelbgrauer Schlamm 

 mit Sand und Muschelfragmenten". I samme retning gaar mine er- 

 faringer fra Yest-Norges fjorde, jeg har aldrig faaet den paa haard 

 bund, kun paa leret bund, enten rent ler eller sandblandet. 



Paa grund af denne forskjel i form og levevis kan jeg vanske- 

 lig slutte mig til Maeenzellees opfatning, at amphilepis norvegica 

 Ljungman er identisk med amphiura florifera Foebes og bibehol- 

 der derfor Ljungmans navn for den nordiske form. 



*12. Opiactls ahyssicola, M. Såes. 



Nordhavsekspeditionen tog denne art paa bankerne udenfor 

 Senjen (mellem stat. 173 & 174 og stat. 192). Yed den norske 

 kyst er den forøvrigt kun kjendt fra vestkysten. 2) 



1) Denkschrift. Matli. Naturwissench. Classe Kais. Akad. Wissenscli. vol. 

 62, 1895, p. 139. 



-) I en foreløbig beretning over echinodermer iiid samlede af „Pi'incesse 

 Alice" i de arktiske egne (Bul. Soc. Zool. de Franoe, 1901, vol. 26, p. 98) siger 



