1902J Oversigt over det nordlige Norges echinodermer. 15 



bugten. I enkelte henseender synes disse eksemplarer at afvige 

 fra den af Såes beskrevne art, saaledes i armpiggene og i armbug- 

 skjoldene, det er derfor tvilsomt om de tilhører denne art. 



Professor Såes (Nye Echinodermer fra den norske kyst, p. 10) 

 siger om mundskjoldene „. . . . tuberculisque nonnullis scabris margi- 

 nata". Paa de norske eksemplarer som jeg har havt anledning til 

 at undersøge og hvoriblandt der ogsaa var to typeeksemplarer fra 

 Såes, sidder disse tuberkler langs mundskjoldenes aborale rand, 

 derimod mangler de ganske paa den adorale spids. Her fandt derimod 

 KoEHLEE paa sine eksemplarer tre eller fire koniske papiller. Paa 

 det ene af eksemplarerne fandtes disse dog blot paa fire af skjol- 

 dene, mens det femte manglede saadanne. 



Efter KoEHLEE er mundskjoldene noget bredere end lang. Hos 

 de eksemplarer, jeg har havt til undersøgelse er det omvendte til- 

 fældet, hvad der forøvrigt ganske stemmer med Saes's diagnose. 

 Hos de norske eksemplarer er Jigeledes de adorale fader mere af- 

 rundede. 



Skiven er dækket af tagstenslagte skjel, hvorpaa der sidder 

 en større eller mindre pig, som kan have en længde af indtil 2 

 mm. Ofte kan dog piggene mangle over større partier af skiven. 

 Piggene paa skivens bugside er mindre og sparsommere end dem 

 paa rygsiden. 



Armbugpladerne paa Caudaneksemplarerne støder op til hin- 

 anden. Såes siger derimod, at de skal være „fere contingentia". 

 I virkehgheden sky der ogsaa de laterale plader sig ind mellem dem, 

 saa der blir et ganske smalt mellemrum mellem pladerne. Forhol- 

 det minder nærmest om det hos Koehlees ophiamntha simulans 

 (fig. 40). Den konvekse aborale rand kan undertiden være forsynet 

 med en række ganske smaa papiller eller vorter, saaat randen 

 under mikroskopet faar et tandet udseende. 



Koehlee omtaler, at de to inderste i skiven optagne armled 

 skal have „un groupe de trois ou quatre petites écailles". Han teg- 

 ner imidlertid kun to fodpapiller. Flere har heller ikke jeg fundet. 

 Såes omtaler ligeledes kun „to eller rettere en dobbelt fodpapille". 



Yed siden af disse to fodpapiller er de sterkt sammentrykte 

 armpigge et meget karakteristisk kjendetegn for denne art, ingen 

 af de øvrige nordiske ophiacanthaer har saadanne. Piggene har en 

 ru overflade, men selv ved sterk forstørrelse gir de ikke indtryk af 

 at være tornet. De undre pigge er kortere (2 mm. lang), tykkere 

 og stumpere end de øyre (4 mm. lang). 



