24 James A. Grieg. [No. 1 



Sars angiver farven til bleg morgenrødlig ^), hos Bergens- 

 eksemplaret var den paa rygsiden rødliggul med orangerøde arm- 

 spidse, bugsiden hvid. 



Den af Veekill beskrevne -) og afbildede ^) porcmiomorplia 

 horealis fra Nordamerikas østkyst minder meget om denne art. Da 

 jeg imidlertid ikke liar liavt anledning at se noget eksemplar af 

 Veerills art, tør jeg ikke nærmere udtale mig om, hvorvidt de 

 er identiske. 



11. Solas f er papposiis^ Linné. 



Findested: Skjærstadf jorden, 10—30 m., 4 yngre eksemplarer, 

 Arten er meget almindelig langs hele den norske kyst. 



12. Solasier endeca^ Eetzius. 



Findested: Balstadbugten, 30 — 70 m., (to yngre eksemplarer). 

 Østnesfjorden 30 m. (l). 



Ogsaa denne art er en af vore hyppigst forekommende asterider, 



13. Solaster syrtensis, Veerill. 



Findested : Beierfjorden, 50 m.. et større eksemplar. 



Solaster syrtensis, som først blev paavist af Veerill ved 

 ISTordamerikas vestkyst mellem New Foundland og Cape Cod, 85 — 190 

 m. *), blev i 1899 af Døderlein indført i Europas fauna ved 

 nogle eksemplarer, som af den tyske Olgaekspedition var tågen ved 

 Spitsbergen, 110 — 188 m. ^). Ifølge Østergeen har den svenske 



^) Storm har fundet, at jo større dyret er, desto sterkere rød er ryggens 

 farve (op. cit. 1878, p. 20). 



2) Am. Journ. Sei., ser. 3 vol. 16, 1878, p. 213. Cfr. ser. 3 vos. 49, 1895, 

 p. 139. 



^) Ann. Eep. U. S. Com. of Fish and Fislieries, vol. 11, 1885, p. 551, tab. 

 18 fig. 46 og 46 a. 



4) Proceed. U. S. Nat. Museum, vol. 17, 1894, p. 271. 



^) Zool. Anzeiger, Yol. 22, 1899, p. 339, og Wissensch. Meeresuntersuch., 

 Neue Folge, Bd. 4, Abt. Helgoland, Heft 2, 1900, p. 210, tab. 7 fig. 2 og 3. 



