26 James A. Grieg. [No. 1 



udviklingen af piggene paa adambulacralpladerne og ved udvildingen 

 af de inderste mundpigge. 



At dømme efter det materiale, jeg har havt anledning til at 

 undersøge, er af disse karakterer kun de to sidste, piggene paa 

 adambulabralpladerne og de inderste mundpigge fuldt paalidelige. 

 Derimod fandt jeg, at paksillerne hos forøvrig typiske dolaster endeca 

 kan have en forholdsvis bred tavle form, saa at de vanskelig kan 

 adskilles fra dem hos sclaster syrtensis. 



Ifølge Verrill skal endvidere det ventrale felt hos sålaster 

 syrtensis være meget smalere og mere ternet end det hos solaster 

 endeca. Lige lidt som Døderlein har jeg her kunnet linde nogen 

 nævneværdig forskjel. 



Levinsen ^) omtaler fra Karahavet en større solaster endeca, 

 hvor „de enkelte paksiller slutter sig meget tæt sammen og det 

 samme gjælder om de enkelte stave i hvert bundt. Desuden ere 

 paksillerne talrigere og forsynede med flere stave. . . . Som følge af 

 disse forholde faar hele overfladen et langt mere glat og jevnt 

 udseende end hos denne" (den almindelige typiske form). Dette 

 eksemplar er sandsynligvis en solaster syrtensis. 



Solaster fiirciferf Duben & Koeen. 



Danielssen og Koren angiver, at lophaster furcifer er udbredt 

 langs Norges vestkyst fra Bergen til Nordkap. Ludwig siger i 

 „Pauna arctica" at den ved den norske kyst er udbredt fra 60 ° 

 til G9 ^ n. br. Saavidt jeg har kunnet finde, er imidlertid Trond- 

 hjemsfjorden og dens biarm Beistadfjorden (64 ° n. br.) de nordligste 

 norske lindesteder ^'). Naar jeg desuagtet her op tager arten, er det 

 fordi den efter al sandsynlighed ogsaa forekommer ved vore nordlige 

 kyster, da den ikke alene er paavist søndenfor, ved Bergenskysten 

 og i Trondhjemstjorden, men ogsaa nordenfor ved Spitsbergen, 

 Barentshavet, Karahavet osv. 



* 14. JPteraster ohscuriis, Perrier. 



DøDERLEiN gjør med rette i sit arbeide over „01gaekspeditionen*'s 

 echinodermer (p. 213) opmerksom paa, at de af M. Sårs i „Over- 



^) Dijmplma Togtets zool. bot. Udbytte, 1887, p. 398. 



2) I det naturhistoriske mnsenm i Hamburg findes nogle, til dels meget 

 store eksem i)lai-er af solaster furcifer, etiketteret Trondhjem — Tromsø, 300 fv. 

 Om disse gjælder imidlertid det samme som om de to ovenfornævnte eksemplarer 

 af lasiaster liispkhis i samme museum, samtlige skriver sig fra Troiidlijemsfjorden. 



