12 Johan Havaas. [Xo. 5 



Saxifraga oppositifulki, Trisetum suhsjncatum og Engeron uniflorus. 

 Det ligesom blaaner af Gentiana nivalis og rødmer af Mdandrium 

 sllvestre. I de sydlige styrtninger af Haarteignuten findes en nogen- 

 lunde tilsvarende flora. Det ganske rigblomstrende planteteppe 

 bestaar af følgende arter karplanter: Melandrmm silvestre, Taraxa- 

 cum officinale, AlchemiUa vulgaris, Anthoxanthum odoratiim, Saus- 

 stirea aljnna, BhodioJa rosea, Eumex acetosa, Polygonum viiiparum, 

 Salix herhacea, Veronica alpina, Bartsia alpina, Thalictriim aJpi- 

 num, Potentilla maculata, Erigeron uniflorus, Gnaphalium alpinum, 

 Cerastium alpinum, Poa alpina, Panimculus acer, Astragalus alpi- 

 nus, Trisetum suhspicatum, Wahlhergella apetala, Campanula rotiin- 

 difolia, Silene acaulis, Luzula campestris, Euphrasia officinalis, 

 Oxyria reniformis, Saxifraga cæspiitosa, S. nivalis, Festuca ovina 

 var. vivipara, Hieracium alpinum, Aira flexuosa, Saxi-fraga cernua, 

 Poa cæsia, Gnaphalium norvegicum, Praha hirta, Phleitm alpinum, 

 Aira alpina, Arahis alpina, Saxifraga rivularis, Carex atrata, Lu- 

 zula spicata, Saxifraga oxjp)ositifolia, Sagina saxatilis, Carex lagopina, 

 Salix reticulata, Carex rupestris, Eanunculus glacialis, Salix lappo- 

 num.. Ergas odopetala, Juncus trifidus, Parnassia palustris, Carex 

 rigida, Juncus higlumis, Alsine hiflora, Gnaphalium supinum, Epilo- 

 hium alpinium, Eanunculus pygmæus, Cerastium trigynum, Lu- 

 zula arqiiata og Sibhaldia procumhens. 



Paa sine steder rager der op af de store sn ef onner — især 

 nær omkredsen af disse — snebare bergrabber, som paa frastand 

 ser ganske nøgne ud. Men hvor bergarten bestaar af de løsere, 

 let hensmuldrende skifere, vil nøiere undersøgelse i regelen vise, at 

 heller ikke disse er saa aldeles blottet for al phanerogam vegeta- 

 tion. Inde i Tresfon fandtes saaledes Arahis petræa (varierende fra 

 glat til haaret), Eanunculus glacialis, E. pygmæus, Cardamine hel- 

 lidifolia (med parasiten Puccinia cruciferarum) og Poa laxa. 



Paa toppen af Haarteignuten, som hæver sig et par hundrede 

 fod op over snegrænsen (5396 fød o. h.), men som paa grund af 

 sit ringe omfang alligevel bliver bar om sommeren, er der selvfølge- 

 lig ikke saa mange" af karplanterne at se. Til gjengjæld derimod 

 er lavfloraen ikke saa ganske fattig. Især optræder Gyrophora- 

 arterne meget dominerende overalt paa stene og bergknauser. 

 Under en liden tur omkring paa toppen noterede jeg følgende 

 plantearter: Gyrophora anthracina (Wulf.) Kbe., Ehizocarpon geo- 

 graphicum (L.) D. C, Alectoria ochroleuca (Ehkh.) Nyl., Hæma- 

 tomma ventosum (L.) Mass., Cetraria nivalis (L.) Ach., Cetraria 



