D, 



et er nu mere encl en menneskealder siden det først blev 

 opdaget, at flere huler i det vestlige Norge viser spor af gammel 

 beboelse. Det første fund fremkom i 1870, da herr skolebe- 

 styrer B. E. Bendixen undersøgte StenviJcshulen og Bremsneshulen 

 ved Kristiansund. Den første af disse indeholdt ben af husdyr 

 (hest og ko) delvis marvkløvet og følgelig rester af maaltider, samt 

 adskillige begravelser af ubrændte lig; den anden, hvor der ogsaa 

 fandtes lignende dyreben, var desuden befæstet med en tvervold af 

 jord og sten, styrket med nedrammede træpæler. Der fandtes imidlertid 

 ingen oldsager, og man kunde følgelig ikke have nogen formening 

 om fundets alder. ^) 



I 1875 fandt dr. H. Reusch under sine geologiske under- 

 søgelser spor af lignende bebyggelse i 2 huler paa Søndmør, nemlig 

 i Sjonghelleren og Havnsundhelleren, Den første viste sig at være 

 et forholdsvis rigt iindested; under menneskers ophold paa stedet 

 havde der paa hulens bund dannet sig et lag maaltidsrester, skjæl og 

 marvkløvede ben, indleiret i kul og aske fra baalene. Her fandtes 

 ogsaa adskillige oldsager, mest af ben og hjortehorn: pilesindser og 

 prener, videre lersJcaar og endelig en spydspids af jern. Efter disse 

 sagers karakter kunde nu fundet af pr of. 0. Rygh henføres til ældre 

 jernalder; dr. Reusch antyder i sin publikation noget om en alder af 

 10 til 12 aarhundreder.-) Havnsundhelleren frembød ganske tilsva- 

 rende forhold. 



^) B. E. Bendixen : Beretning om undersøgelsen af Stenvikshulen og Brems- 

 neshulen. Ab. 1869, s. 170—178; kortere refereret Ab. 1877, s. 235. 



-) Dr. H. Eeusch: Nogle norske huler, II Sjonghelleren; Naturen 1877 s. 

 49; III. Havnsundhelleren m. fl. ib. s. 81. — Om et nyere hulefund af lignende 

 art se James A. Geieg: Skongshelleren, i Aarbog 1898 fra Turistforeningen for 

 Bergens by og stift. 



