1902] Datering af et Imlefimd fra Søndmør. 5 



den er 6,4 cm. lang, 3,4 cm. bred og' indtil vel 0,5 cm. tyk. 

 Den er ualmindelig vel vedligeholdt ; dens 33 tænder er alle 

 tilstede og for en større del fuldstændig uskadt helt til spidsen. 

 Overlladen er glat og blank; paa alle hjørner og kanter sees den 

 eiendommelige glans, som fremkommer ved lang tids brug. Efter 

 stykkets hele tilstand skulde man neppe tro, at det var jordfundet, 

 og endda mindre at dets alder maatte regnes med høiere tal end 

 nogle aarhundreder. 



W' 



Fig. 1. Vi 



Formen er den almindelige i ældre jernalder: et afrundet over- 

 stykke, hvis basis gaar over i tænderne. Disse bærer tydelige 

 shdmerker, der \iser sig som tætsiddende tverfurer, dybest og mest 

 udpræget ned mod spidsen; tænderne har oprindelig været firkantede, 

 men de skarpe hjørner er nu for den største del afshdt. Enkelte 

 af de tænder, som mangler det yderste stykke, er ikke knækket, men 

 mindsket ved slid. Efter alt at dømme maa kammen ha været i 

 brug gjennom en ganske lang tid. 



Det eiendommeligste parti af over stykkets ornering er de tre 

 indskaarne fordybninger, som fylder midten af det halvrunde felt. 

 De er skaaret med kniv; trods den omhyggelige behandling kan der 

 endnu sees merker efter de enkelte snit. Man har fra begge sider 

 skaaret saa dybt, som det var muligt, naar benmassen ikke skulde 

 gjennembrydes; kun en tynd, gjennemskinlig væg staar igjen i 

 bunden af fordybninger ne. 



Randen omkring det indskaarne parti fyldes af en række smaa 

 cirkler med dybt udpræget midtpunkt, et meget almindeligt motiv 

 blandt ornamenter paa bensager i det hele. Den øverste buede 

 rand danner en skarp kant, frembragt ved skråa afskjæring fra 

 begge sider. 



Kammen er af Lorange henført til ældre jernalder, utvilsomt 

 med rette ; men denne bestemmelse, som i sin tid var tilfredsstillende^ 



