12 



Hans ReiTSch. 



[Xo. 10 



spring fra Fløifjeldets fod, Rothaugen og Kalfaret, naar op til 40 

 m. Oversiderne af alle disse hauge danner antagelig rester af en gam- 

 mel dalbund, hvori mindre forsænkninger senere er kommet til. Ber- 

 gensdalen er dannet langs efter løsere bergarter; paa begge sider 

 rager de granitiske bergarter op som fjelde. 



Lagning og strukturer hos bergarterne hælder gjennemgaaende 

 mod nø., og i overensstemmelse dermed har fjeldformerne sine steil- 

 sider mod sv. ; i mindre maal ser man det i Nordnæs- og Sydnæs- 

 haugen; i stort fremtræder en prægtig steilside i Sandviksfj eldets 

 skrænt i nø. for byen; fjeldene i sv. har derimod sine steilsider 

 vendt bort fra staden. 



Mg. 5. 1. Fra Rundemanden. Man ser havet med øer hinsides Løvstakken 

 (L), Damsgaardsfj eldet (D) og Lyderhorn (Ly). I ForgTunden liar man Fløifjeldets 

 ilade overside (F). 2. De samme fjelde seet fra nord, fra Askøens sydøstende. 



Foranstaaende billede fremstiller Sandviksfj eldets gneisgranit- 

 væg ; i forgrunden bag bygningerne har maivSverresborghaugen, dels 

 bievokset med trær, dels (til høire) kronet med murverk. 



Et profilsnit gjennem fjeldstrøget i nø. for byen faar man langs 

 Svartedigets nordvestside. Efter hornblendeskiferen (h paa fig. 4) 

 følger Fløifjeldets gneis, saa den samme gneisgranit, som man 

 liar i Sandviksfjeldet, saa derpaa nok engang gneis og tilslut Blaa- 

 mandens gneisgranit. 



Fjeldstrøget i sv. for byen afdeles af to, nord-.syd-gaaende dal- 

 strøg (det ene udgaaende fra Gravdal, det andet fra Damsgaard) 



