1902] II. Beskrivelse til geologisk kart over Bergens omegn. 17 



Sælenvand og GravdalsYand herskende gneisgranit. Maaske sav- 

 nes ikke labradorsten i dette strøg; i det mindste har jeg i syd 

 for Gravdalsvand bemerket en 2 dem. stor rullesten af labrador- 

 sten (med lidt granat og hornblende). 



Den gneis, som er aflagt sydhgst paa Nygaardshalvøen er fin- 

 kornig graa. En fortsættelse af den nævnte gneis er rimeligvis 

 den, som sees ved jernbanelinjen nær Solheimsviken. (Se detaljkartet, 

 hvis bergarter vi skal gjennemgaa fra sv. mod nø.). Gneisen ved 

 Museet er for størstedelen øiegneis med rødhge øine. I det fjeld, 

 som er blottet i syd for Jægteviken, ser man underst øiegneis, der- 

 over hornblendeskifer, saa igjen øiegneis. Paa denne hviler kvarts- 

 rig glimmer skifer. Paa nordsiden af viken staar nederst øiegneis, 

 hvorpaa h\iler graa skifer, som udvindes til bygningssten i flere 

 stenbrud paa Sydnæshaugens nordskraaning. Langs Puddefj orden 

 staar der ved Fredriksberg en brem af finkornig graa gneis. I den 

 ovenpaa hvilende hornblendeskifer findes nederst et lag af skifrig 

 hornblendefeldspatsten af samme art som den, som ved en tidligere 

 leilighed beskreves fra Nygaardshalvøen; undertiden antager den ud- 

 seende af en „noget skifrig sausuritgabbro". 



Den egentlige by er for størstedelen bygget paa hornblende- 

 skifer. Denne er for aller største delen finkornig og gjerne klorit- 

 holdig. Den sees blottet paa Bergenhus fæstning, paa den øvre del 

 af Nordnæsets halvø, i Fløifjeldets sydlige fod og i syd for Svarte- 

 diget. Yed et tidhgere gadeanlæg blottedes den paa den syd- 

 lige del af byens torv. Yed Nøstet er intet blottet fjeld undtagen 

 i Komediebakken nær theatret, hvor der rager op en liden klippe 

 af kvartsrig, graa, finkornig gneis. En fortsættelse af de gneis- 

 agtige bergarter ved Fredriksberg, Sydnæs og Museet er sikkerlig 

 gneisen langs nordøstsiden af Store-Lungegaardsvand. 



Paa en herværende klippe, „Seiersbjerget", har der tidligere 

 været et stenbrud. Om bergarten herfra har jeg noteret, at den 

 er kvartsskiferlignende feldspatførende og indeholder tynde lagfor- 

 mige feldspatrige partier. Fald mod nnø. I stenbruddet sees et 

 omtrent 3 m. mægtigt lag af en mørk, finkornig, hornblenderig 

 skifer opfyldt med smaa linseformige foldede partier af samme 

 bergart som i omgivelsen. Dette lag er paa omstaaende tegning 

 A betegnet med h. 



I den sydhge del af stenbruddet er der den paa tegning B 

 fremstillede forrykning, hvor steile lag støder til mindre steile. 

 Paa forrykningsfladen forekommer en omtrent 10 cm. tyk plade 



