1902J III. Studier over berg-arterne ved Bergen. 25 



som en kataklasstruktur, xi\ vi se nærmere paa de bergarten sam- 

 mensættende mineraler 



Zirkon optræder i flere smaa krystaller med særdeles livlige, 

 røde p ol arisationst arver og sterkt fremtrædende relief. 



Af apatit sees kun nogle faa individer. Den samlede gehalt 

 af apatit kan ifølge foretaget beregning af den komiske analyse 

 anslaaes til 0.47 7o. 



Jernerts optræder ogsaa i ringe mængde. 



Titanit optræder som flere ganske store, uregelmæssige korn. 

 Den maa formodentlig være dannet paa bekostning af en titansyrerig 

 erts, ilmenit eller titanomagnetit. Et sted sees ogsaa inde i et 

 titanitindivid lidt mørk erts, der formodentlig er resterne af det 

 oprindelige mineral. Titanitens farve er lys gul. Mineralet optræ- 

 der i almindelighed inde i de store biotipartiter. 



Epidot og zoisit forekommer som smaa korn og krystaller inde 

 i glimmerindividerne. Ligeledes kan de begge optræde sammen som 

 en slags grynede masser inde i feldspaterne. 



Biotiten er stei*k pleochroitisk (straagul — mørk brun eller 

 grøn) og delvis kloritiseret. Den optræder som før nævnt i tildels 

 store aggregater sammen med titanit, apatit, zoisit og epidot, og' 

 kan i enkelte tilfælde være snoet svagt omkring feldspatkornene. 



Plagioklaserne har smaa udslukningsvinkler og maa vel for- 

 modentlig være oligoklas. De viser paa flere steder meget tydelige 

 tegn paa en sterk omvandling, saaledes kan de være fuld af smaa 

 nydannelsesprodukter som sericit og paragonit; ogsaa epidot sees. 

 Presfænomenerne er meget tydelige, men synes at være mindst ud- 

 ^iklede der, hvor der optræder rigelig biotit. Det er, som om den 

 bøielige biotit her skulde have øvet en stor indflydelse. De pla- 

 gioklaser, der optræder inde i biotitmasserne, har enten ganske 

 ubøiede eller ogsaa kun svagt bøiede lameller; maaske beror dog 

 dette delvis paa nydannelse efter trykkets ophør. I plagioklaserne 

 udenfor biotitmasserne er lamellerne bøiede og knækkede, og selve 

 individerne kan væ,re bræ.kkede tvertover. Ofte er der langs disse 

 brudflader bleven afsat en zone af lysere feldspatsubstans. Tydelig 

 mørtelstruktur findes mange steder. 



En stor del af feldspaterne er ortoklaser. I disse sees under 

 mikroskopet en slags sekundær perthitstruktur, der maa være fr om- 

 kommen ved omvandling paa grund af tryk, idet feldspatens pri- 

 mære gehalt af natron-lerjord-silikat har skilt sig ud som snor- 

 formig albit. I enkelte tilfælde har man tydelige nydannelser af al- 



