28 Carl Fred. Kolderup. [Xo. 10 



nit i bergarten, omend det paa den anden side maa indrømmes, at 

 der kan indgaa lidt Ti O2 i biotitens sammensætning, og at der 

 endvidere lindes nogle rester af ertskorn, som sandsynlig^is inde- 

 liolder noget Ti O2. 



Apatitgelialten er 0.47 7o. 



Hvad der udmerker bergarten i kemisk henseende, er dens 

 betydelige gehalt af Feo O3 + Fe 0, der igjen staar i forbm- 

 delse med bergartens rigdom paa biotit, som efter alle kjende- 

 merker at dømme maa være meget jernrig. MgOgehalten er 

 ogsaa meget større, end den ellers pleier at være i graniter. Paa 

 den anden side er Al2 03gehalten meget lav. Trods disse eien- 

 dommeligheder bliver dog bergarten at betragte som en tA^pisk 

 alkali-kalkgranit efter Eosenbuschs inddeling, og da hovedbe- 

 standdelen blandt de mørke mineraler er biotit som en granitit. 



b. Sand vigsfj eldets granitfelt. 



For den store zone af granit, der strækker sig fra Svartediget 

 i s. 0. til Hellen i n. v., har jeg valgt ovenstaaende betegnelse, 

 fordi Sandvigsfj eldet ligger omtrent midt i feltet, og fordi graniten 

 optræder med sit mest karakteristiske udseende i Sandvigsfj eldets syd- 

 vestlige bratte skraaning (se fig. 3). Bergarten adskiller sig i flere 

 henseender fra graniten paa Damsgaard. Saaledes synes den gjennem- 

 gaaende at være stei^kere presset, og farven er paa grund af feld- 

 spaten mere rødlig, dog findes der ogsaa som før omtalt rødlige 

 typer i Løvstakens granitfelt. Flere steder optræder graniten kun 

 forsynet med parallelstruktur; men i de fleste tilfælde optræder en 

 veludviklet linsestruktur, idet der findes talrige mere eller mindre 

 linseformige, mørke masser, der enten er amfiboliter eller ogsaa 

 bestaar af glimmer som aldeles forherskende mineral. Sammen med 

 disse optræder ogsaa uregelmæssig begrænsede partier eller aarer 

 af pegmatit. Endel af de sidste optræder med skarp grænse mod 

 sidestenen og er virkelige gange, andre gaar over i sidestenen, saa- 

 ledes som allerede dr. Eeusch har beskrevet i .,Silurfossiler og 

 pressede konglomerater i bergensskifrene" pag. 130. Som senere 

 nærmere skal omtales, er det herværende granitfelt ikke homogent ; 

 men langs spalter i graniten er indpresset en graahg, sterk presset 

 gneisagtig eller gneisgranitisk bergart. 



Yi vil nu se nærmere paa sammensætningen af den parallel- 

 stribede, rødlige granit og vælger da som typer for den bergarten 



