30 Carl Ered. Kolderup. [No. 10 



ligger talrige smaa biotitindivicler, indimellem hvilke feldspater 

 dukker op. 



Hvad der særlig i strukturel henseende skiller denne bergart 

 fra graniten paa Damsgaard, er de mindre vel udviklede trykfæno- 

 mener, og navnlig da mangelen paa egentlig detritus. 



Skulde jeg efter et løseligt skjøn forsøge at beregne Si O2 

 gehalten, vilde jeg anslaa denne til 70—72%; bergarten er altsaa 

 surere end Damsgaardsgraniten, hvad der formodentlig særlig skyl- 

 des den sidstes rigdom paa biotit. 



Graniten mellem øvre og nedre Hellen viser sig alle- 

 rede uden krydsende nicholler mere presset end foregaaende, da 

 biotiten er bøiet og snoet omkring de lysere bestanddele. Yed 

 krydsende nicholler ser man, hvorledes plagioklasernes lameller er 

 sterkt bøiede og delvis tilspidsede, hvorledes mikroperthitstrukturen 

 er fremtrædende hos den ikke tvillingiamellerede feldspat; og hvor- 

 ledes kvartsen er adskillig opknust. Mineralerne viser sig dog 

 heller ikke i denne bergart saa opknust som mineralerne i graniten 

 fra Damsgaard. 



Af mørke mineraler sees i præparatet blot biotit af samme 

 type som i graniten fra G-rønnestølen. Den er flere steder klori- 

 tiseret og optræder i smale, bøiede og uregelmæssige striber. 



x\f lyse mineraler sees plagioklas, mikroperthit, ortoklas, mikro- 

 khn og kvarts. 



Plagioklasernes lameller er bøiede og tilspidsede. De uregel- 

 mæssig begrænsede individer er opfyldt af sekundære omvandlings- 

 produkter. 



Mikroperthit en viser større og grovere perthitaarer i en finere 

 grundmasse. 



Ortoklasen sees tydelig at have holdt sig bedre end kvartsen 

 under trykkets paavirkning. Et sted sees f. eks. særdeles godt, 

 hvorledes et større ortoklasindivid med skarp begrænsning stikker 

 sterkt af mod tilstødende, opknust kvarts. 



Kvartsen har undulerende udslukning og viser sig tydelig op- 

 knust, saa at der endog paa flere steder optræder en virkehg 

 detritus. 



I Sandvigsfj eldets granitfelt optræder længere syd mindre 

 masser af graniter, der har en noget afvigende typus. Saaledes 

 optræder der f. eks. paa veien fra Sandvigen og over til Eidsvaag,. 

 ved kafé Udsigten, straks s. for Neevengaarden, en sterk rødhg, 

 granitisk bergart i hovedbergarten. Under mikroskopet ser man dog, 



