1902] III. Studier over beigarterne ved Bergen. 57 



kelte dele af denne zone, at betegnelsen kvartsskifer kan opret- 

 holdes; flere af lagene saavel i zonens vestre som østre del maa 

 betegnes som gode kvartssericitskifere. 



I et præparat af en prøve fra Rothaugens østlige del saaes 

 uden krydsende nicoUer nogle faa ertskorn, endel gulagtige epidot- 

 korn samt en betydelig mængde lys glimmer, der laa i en farveløs 

 masse, som ved krydsning af nicollerne viste sig at beståa af plagi- 

 oklas, ortoklas og kvarts. Plagioklasen havde som sedvanlig hos 

 saa pressede bergarter delvis udviskede lameller, og samtlige mine- 

 raler viste tegn paa sterk opknusning; særlig var kvartsen paa sine 

 steder fuldstændig opknust. Medens det for de tidligere i Norges 

 geologiske undersøgelse opbevarede præparaters vedkommende kunde 

 være tvilsomt, om virkelig en sparagmit kunde være moderberg- 

 arten, mener jeg, at den høie feldspatgehalt i det heromtalte præ- 

 parat afgjort taler til fordel for en saadan antagelse. Ogsaa mi- 

 kroklin findes der lidt af i dette præparat. Mikroskopisk ser 

 bergarten ud som en lys graalig kvartsskifer. 



I et præparat af en bergart fra Rothaugens vestlige del saaes 

 de samme mineraler som i foregaaende ; kun optraadte her kloritiske 

 omvandlingsprodukter, der pleier at ledsage sericitbaandene i rigelig 

 mængde. Sericitgehalten er adskillig større end i foregaaende 

 bergart, og man ser ogsaa, hvorledes sericiten i den graalige berg- 

 art snor sig omkring kvarts og feldspatkornene, saa der fremkom- 

 mer en smaabølget overflade. Af lyse mineraler sees plagioklas, 

 ortoklas, kvarts og kalkspat. 



I kvartsskifer fra Fjeldveien sees de samme mineraler som 

 ellers i de heromhandlede bergarter ; men kvartsen er her det fuld- 

 stændig overveiende mineral. Ortoklas og plagioklas, den sidste 

 med knækkede lameller, er dog sikkert paaviste. Bergarten viser 

 navnlig for kvartsens vedkommende en smuk trykstruktur, der vil 

 kunne sees af fig. 18. De sterkt markerte individer her er serisit, 

 det øvrige bestaar af kvarts og lidt feldspat. 



Oppe ved Fjeldveien findes som af dr. Reusch paavist og 

 allerede tidligere beskrevet et konglomerat med rullestene af for- 

 skjellige graniter og gneise, der ligger i en grundmasse, der er 

 betegnet som kvarts- og kloritrig glimmerskifer. Ved mikroskopisk 

 undei*søgelse af denne bergart, som jeg kun vil betegne som kvarts- 

 rig glimmerskifer, har jeg fundet følgende mineraler: 



Svovlkis. 



Apatit i forholdsvis store, klumpformede individer. 



Biotit i rigelig mængde. 



