1902] III. Stadier over bergarterne ved Bergen. 59 



c. Storevandets lagserie af kvartsrige gneise og 

 kvart ss ericit skifer e . 



Bergarterne i denne lagrække er noget forskjellige m. h. t. 

 udseende. Enkelte kan nok betegnes som kvartsrige gneise, andre 

 ser nærmest ud som kvartsskifere, og i atter andre er sericitgehal- 

 ter bleven saa betydelig, at de nærmest maa betegnes som kvarts- 

 sericitskifere. I disse kan der da optræde lignende kvartsknoller, 

 som i kvartssericitskiferne i Rothaugen, ja endogsaa knoller af 

 granitisk materiale er iagttaget (Søndre Blaamandsvand). 



Jeg har undersøgt en af bergarterne nordligst i det herom- 

 handlede strøg, en tyndskifrig, lys bergart fra fjeldryggen mellem 

 Munkebotvandet og Storevandet under mikroskopet. Nydannelserne 

 viser sig at have været betydehge, og bergarten giver derfor ved 

 første øiekast ikke indtryk af sterk trykomvandling. Ser man noget 

 nøiere efter, tinder man de kjendte trykfænomener : undulerende 

 udslukning, bøiede lameller, detritus osv.; men sammenlignet med 

 trykfænomenerne i den tilstødende granit, bliver disse dog langt 

 mindre fremtrædende. Af mineraler saaes: Sericit, muskovit, orto- 

 klas og kvarts. 



Flere sericit- og muskovitindivider var meget bøiede og viste 

 undulerende udslukning. Ortoklas og kvarts udgjorde hovedmassen. 



Plagioklas med smaa udslukningsvinkler forekommer, men i 

 forholdsvis ringe mængde. 



Uagtet glimmergehalten ikke er meget betydelig, kan man dog 

 se en tydelig parallelanordning af bestanddelene. 



At denne bergart ligesom bergarterne fra Dragefjeldet og Rot- 

 haugen kan op fattes som pressede sparagmiter, tror jeg ikke der 

 kan være noget til hinder for. Jeg har tidligere drøftet dette 

 spørgsmaal om de herhenhørende bergarters genesis mere indgaa- 

 ende ved behandlingen af Dragefj eldets kvartssericitskifere og skal 

 her kun gjøre opmerksom paa den ydre lighed mellem de to zoners 

 bergarter. 



At opfatte Storevandszonens bergarter som granitskifere, der 

 kunde staa i et slags genetisk forhold til den omgivende granit, er 

 der efter min mening ikke nogen opfordring til. Bergarten lig- 

 ner paa flere steder paafaldende tilsvarende typer i Dragefjel- 

 det og Rothaugen, og man kan enkelte steder, f. eks. i spræng- 

 ningerne ved Lille Blaamandsvand, se spor af konglomeratstruk- 

 tur; endnu tydeligere kan denne sees i en større pragtstuf, som 



