1909] 



En ældre jernalders gaard paa Jæderen. 



15 



Fundstykkenes fordeling 1 i huset viser, som det ses, megen 

 overensstemmelse med forholdet i det første hus, idet baade lerskaar 

 og knusesten væsentlig var samlet i den nordre del av huset ; ogsaa 

 i dette tilfælde maa denne del av rummet ha været den bedste plads, 

 den plads hvor man helst opholdt sig. 



Begge hus var altsaa ganske av samme sort baade i anlæg 

 og indhold; de har sikkert begge været beboelsesrum og maa an- 

 tas at være absolut samtidige ialfald fra et arkeologisk synspunkt. 

 Jeg føler mig overbevist om at de begge — og sikkert ogsaa den 

 tredje hustomt, som ikke blev undersøkt — hører til én gaard og 

 samme husholdning. Dette stem- 

 mer jo fuldstændig med hvad vi 

 vet om den ældste norske byg- 

 ningsskik. 1 ) De viser os bygnings- 

 skikken paa et overordentlig pri- 

 mitivt standpunkt, endog mere 

 primitivt end de tilsvarende got- 

 landske anlæg, hvor der alt findes 

 spirer til anlæg av forstue foran 

 indgangen og inddeling av husene 

 i flere rum. Likeledes er der selv 

 i de største av husene paa Got- 

 land ikke fundet spor av fritstaa- 

 ende staver ; man har altsaa paa 

 Gotland forstaat at lægge tak over 

 et stort rum uten indre støtte. 

 De gotlandske fund av denne art 

 er henført til den yngre romerske 

 periode, 3dje og 4de aarh. e. Kr. efter Prof. Montelius' tids- 

 bestemmelse. 



Det jæderske fund er neppe fuldt saa gammelt. Til tids- 

 bestemmelsen er der vistnok meget faa holdepunkter, i virkeligheten 

 bare et par smaa lerskaar. Kar med negleindtryk som Rygh fig. 

 364 er meget almindelige i jernalders gravene og forekommer gjennem 

 hele den yngre romerske tid og ialfald den tidligere del av folke- 

 vandringstiden. Et slikt stykke siger altsaa ikke meget. Noget 

 bedre er et spandformet lerkar ; men desværre er det som foreligger 



Fig. 15. 10.8 cm. lang. 



*) F. Nordin har utførlig drøftet disse spørsmaal for de gotlandske funds 

 vedkommende. Månadsblad 1888. s. 141 og s. 158. 



