1909] Hjorten i Norge (Cervus elaphus, atlanticus). 15 



fuldt og kraftigt udviklet, men er ofte svag-, rudimentær, eller helt 

 manglende. 



Mellem Is- og' Midtspids er Stangen ofte bøiet, med Krumnin- 

 gens Convexitet bagudrettet; dette er dog ikke altid Tilfældet, og 

 hos mange Individer er Stangen næsten ret. 



Undertiden er Stangen tillige krummet mellem Midtspids og~ 

 Krone (saaledes hos 15-Enderen fra 1690, fra Nord-Herø). 



c. Rosenstokkene er hos den svenske (europæiske) Hjort T 

 ifølge Lønnb., rettede skraat udåd. Hos de norske Hjorte synes 

 de gjennemgaaende at være parallele hos Kalve og Ungdyr, men 

 bøier sig senere lidt efter lidt udåd. 



Saaledes var de hos en Han med en Basicranial-L. af 343 mm. 

 allerede tydeligt udadbøiede, men endnu parallele hos en anden, lidt 

 større Han, hvis Basicranial-L. er 351 mm. 



Hos alle fuldt udvoxede Indiv. er de ligesaa stærkt udadbøiede,. 

 som hos den udvoxede 12-Ender fra Sjælland. 



d. Convexitet hos Nasalia. Hos den svenske Hjort er y 

 ifølge Lønnberg, Nasalia efter hele sin Længde jevnt hvælvede. 

 og danner tilsammen en afrundet Kjøl, som er synlig lige ud i 

 Spidsen, om Craniet sees ret fra Siden. 



Hos udvoxede Individer af vor Kysthjort synes Nasalia regu- 

 lært at være noget mindre hvælvede fortil, og Mellemkjæverne naar 

 her i Regelen helt op i Snudens Profillinie (saaledes hos Chria.- 

 Museets 13-Ender fra Gloppen 1908). 



Hos yngre Individer af vor Hjort er Nasalia mere hvælvede r 

 skjønt Mellemkjæverne i de fleste Tilfælde ogsaa her naar lige op 

 i Profillinien; men hos andre er Næsekjølen høiere, og Forholdet 

 ganske som hos svenske eller danske Expl. 



Profillinien er hos de fleste Indiv. af den norske Form temmelig 

 ret; men hos mange er der en udpræget Convexitet tilstede over 

 deres bagre, udvidede Parti. 



e. Bredden af Nasalia. Hos den norske Hjort er den 

 samlede største Bredde af Nasalia gjennemgaaende lidt større, end 

 hos den svenske, og kan gjennemsnitlig sættes til 2.5 eller 2.6 af 

 deres største Længde; men Forholdet er idethele noget varierende. 



Hos det største undersøgte Han-Indiv. (Gloppen 1908) er For- 

 holdet 2.64, hos en stor 11-Ender, der opbevares i Smitson. Instit.. 

 (Gloppen 1906), ifølge Steinegee, 2.71. 1 ) 



!) Smithson. Misc. Collect. (Quraterly Issue), Vol. 48, p. 465 (Wash. May 1907). 



