18 R- Collett. [No. 6- 



betydelig* i Forhold til Længden, og indeholdes i denne 1.42 Gange. 

 Tåget i Orbita er allerede perforeret. 



I Underkjæven er 2den og 3die Melketand hævede over Alveo- 

 larranden; Iste begynder at vise sig, ligesom samtidigt Iste Molar 

 kan skimtes i sine Omrids. 



I Overkjæven er alle 3 Præmolarer noget videre komne, end i 

 Underkjæven; intet Spor af Iste Molar (hvor Kjævepartiet endnu 

 ikke er dannet). 



Størrelse. Den norske Hjort er liden, men af kraftig Byg- 

 ning; den er ogsaa grovere og kraftigere bygget, end den scotske 

 Stamme. 



Den (tidligere omtalte) store 13-Ender, indsendt til Chria. Mus, 

 fra Gloppen 7de Marts 1908, havde havt en Høide over Skuldrene 

 af 1230 mm. 



En stor og kraftig Hun, (Tustern 18de Nov. 1896) *), havde en 

 Høide over Skuldrene af 1140 mm., over Lænden af 1160 mm.; 

 Længde fra Nakke til Halerod var 1270 mm. 



Som ovenfor nævnt, har der paa enkelte Steder været Tegn 

 til Stammens Degeneration (saaledes paa Hitteren og Otterøen) paa 

 Grund af Indavl, eller fordi de stærkeste Hanner altid er blevne 

 bortskudte. Denne Degeneration har væsentlig givet sig tilkjende 

 ved en mangelfuld Horn-Udvikling. 



Den fuldvoxne Han (Kronhjort), 6 Aar gammel eller ældre, 

 kan (om Høsten) veie fra 110 til omkr. 150 Kg.; i flere Districter 

 er dog Yægten for Tiden sjelden over 130 Kg. 



Større Individer er idethele sjeldne. En stor Han, skudt i 

 Aure 20. Sept. 1898, veiede i flaaet Tilstand 154 Kg.; et Indiv., 

 skudt ved Havn paa Hitteren Høsten 1897, havde en Yægt af 

 183 Kg. 



Gjennemsnitlig veier den som 3 -Aar gammel omkr. 70 Kg., 4 

 Aar gl. 76—90 Kg., 5 Aar gl. 90—108 Kg. (Blackwell, Hitteren 

 1896). 



Farve. Sommerdragt. En kraftig Han, 12-Ender (Tu~ 

 stern 17. Oet. 1885) er oventil rødbrun med gulagtigt Anstrøg, men 

 mere ublandet rødbrun over Lænden. Bugen er mørkegraa, lige- 



J ) Skudt efter inclhentet Tilladelse gjemiem Landbrugs-Dept. 



